ПОСТАНОВА
Іменем України

15 січня 2020 року 
Київ
справа №569/7432/17
касаційне провадження №К/9901/21467/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Кравчука В.М., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 (головуючий суддя: Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовська К.С.) у справі №569/7432/17 за позовом ОСОБА_2 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області   про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
В травні 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 або позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просив: 
визнати протиправними дії відповідача, що полягають у приведенні у відповідність пенсійної справи шляхом перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з обчисленням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1/12 від 1600 грн. (розміру визначеного в довідці Департаменту фінансів Рівненської області державної адміністрації №04-9-30/453 від 13.06.2016) з 01.04.2017 та у відмові у її відновленні;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 починаючи із 01.04.2017, в розмірі визначеному постановою Рівненського міського суду від 30.09.2016 №569/8982/16-а, що був призначений до приведення у відповідність пенсійної справи та врахувати матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі (100%), визначеному у довідці Департаменту фінансів Рівненської обласної державної адміністрації №04-9-330/456 від 13.06.2016.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію згідно Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ), розмір якої обчислений відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 30.09.2016 у справі №569/8982/16-а, яка набрала законної сили. Проте, після приведення пенсійної справи у відповідність до вимог законодавства відповідачем з квітня 2017 року зменшено розмірі пенсії на суму 1   267 грн шляхом врахування для обчислення пенсії матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1/12, а саме: 133,33 грн (1600 грн/12). Такі дії позивач вважає протиправними, що і зумовило звернення з цим позовом до суду.
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.07.2017 адміністративний позов задоволено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. З огляду на те, що розмір пенсії позивача обчислений на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, подальший перерахунок його пенсії у бік зменшення є протиправним.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 скасовано постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05.07.2017 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що   виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. Отже, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, яка нараховується державному службовцю за рік, враховується під час визначення заробітку для перерахунку пенсії державного службовця в розмірі 1/12 середнього розміру цієї допомоги. У зв`язку з чим з 01.04.2017 відповідачем правомірно обчислено розмір пенсії позивача, врахувавши для її обчислення матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань з розрахунку 1/12.
Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, позивач подав касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначене судове рішення, а постанову суду першої інстанції залишити в силі. Касаційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судом апеляційної інстанції обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення. Скаржник наполягає, що усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, а кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. Зазначив, що у зв`язку із сплатою обов`язкових внесків до пенсійного фонду у застрахованої особи виникає право власності на пенсію, натомість відповідач порушив право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді щомісячної пенсії у розмірі 9   641,90 грн, оскільки із суми заробітної плати, яка повинна входити до складу заробітної плати для визначення розміру пенсії штучно виведена частина сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.10.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і   набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким   КАС України   викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого   Закону   передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 18.06.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2019 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
Від відповідача на адресу суду касаційної інстанції надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог частини третьої статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судом, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Рівненському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та з 25.08.2005 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-ХІІ.
Постановою Рівненського міського суду від 30.09.2016 у справі №569/8982/16-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.11.2016, адміністративний позов ОСОБА_2 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області      задоволено частково: 
визнано протиправними дії пенсійного органу щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку розміру пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної відповідно до Закону №3723-ХІІ;
зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 37-1 Закону №3723-ХІІ, виходячи із 87 % від суми заробітної плати, згідно довідки Департаменту фінансів Рівненської обласної державної адміністрації від 13.06.2016 №04-9-30/453, починаючи з 01 червня 2016 року.
Як стверджує позивач, починаючи з 01.04.2017 пенсійним органом зменшено розмір його пенсії на суму 1276 грн.
У зв`язку з цим позивач 07.04.2017 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити про причини зменшення розміру його пенсії.
Листом від 20.04.2017 №356/10 пенсійним органом повідомлено ОСОБА_2 про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, яка нараховується державному службовцю за рік, враховується під час визначення заробітку для перерахунку пенсії державного службовця в розмірі 1/12 середнього розміру цієї допомоги. Таким чином, для обчислення пенсії відповідачем враховано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1/12, а саме: 133,33 грн в місяць (1600 грн/12).
Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII (у редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом частини першої статті 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
За визначенням частин першої - третьої статті 2 Закону №108/95-ВР основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
В той же час, частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, на яку нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, входить до системи оплати праці державного службовця.
Крім того, статтею 66 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій, згідно з частиною першою якої до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №2464-VI) нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Наведеним законодавчим приписам кореспондує стаття 41 Закону №1058-IV, за правилами пунктів 1, 2 частини першої якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом №2464-VI - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону №1788-XII, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Отже, виходячи зі змісту наведених правових норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що відповідачем починаючи з 01.04.2017 обчислено розмір пенсії ОСОБА_2 врахувавши у ній матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1/12, а саме: 133,33 грн в місяць (1600 грн/12).
В обгрунтування правомірності своїх дій відповідач посилається на приписи пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Уряду від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок), відповідно до якого матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача в контексті спірних правовідносин, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до приписів пунктів 2, 3 та 4 цього Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. 
До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.
Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2015 №500 «Про затвердження Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» визначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань може надаватися один раз на рік, тобто раз на 12 місяців.
Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що положення Порядку №622 застосовуються до осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII набули право на призначення пенсії вперше відповідно до вимог статті 37 Закону №3723-XII. У такому разі для призначення пенсії матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, хоча і нараховується за період, що перевищує календарний місяць (12 місяців), однак, враховується в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
У спірному випадку, пенсія позивачу на підставі Закону №3723-ХІІ призначена 25.08.2005, тобто до набрання чинності Закону №889-VIII, а тому положення цього Закону, і нормативно-правових актів розроблених у відповідності до нього, не підлягають застосування до цих правовідносин.
Крім того, вимога щодо врахування у розмірі пенсії матеріальної допомоги в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді, застосовується при призначенні пенсії вперше, а не при перерахунку вже призначеної на підставі Закону №3723-XII пенсії. Більш того, пенсії, яка обчислена на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Правовідносини, які виникли у цій справі є відмінними від правовідносин щодо яких у справах № 562/3484/17 та №425/1006/17 Верховним Судом сформована практика, оскільки спірним є врахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з розрахунку 1/12 у пенсію, призначену відповідно до Закону №3723-XII, а не на підставі Закону №889-VIII, на виконання якого власне і було розроблено Порядок №622.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а суд апеляційної інстанції помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Згідно частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №569/7432/17.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 05.07.2017 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                      С. М. Чиркін
                                                                                     В. М. Кравчук                                                                                                        
                                                                                                В. М. Шарапа