Постанова 
Іменем України 
 
11 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 310/2289/18
провадження № 61-22885св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року в складі судді Гончар М. С.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
 
24 січня 2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи.
 
У судовому засіданні позивач підтримала подане 24 січня 2019 року клопотання, просила призначити судову автотоварознавчу експертизу з метою визначення реальної ринкової (дійсної) вартості транспортного засобу «Honda CIVIC», 2008 року випуску, колір - синій, тип транспортного засобу - загальний легковий седан - В, об`єм двигуна - 1799, тип пального - В, дата першої реєстрації - 12 серпня 2008 року, тип коробки передач - автомат, комплектація ТЗ - додатково оснащено газобалонним обладнанням, пробіг - орієнтовно 100 000 км.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової автотоварознавчої експертизи по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.
 
Призначено судову автотоварознавчу експертизу. Витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 . На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.
 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що для з`ясування вказаних в заяві питань є необхідним застосування спеціальних знань у області оцінки, та враховуючи суть питання.
 
Короткий зміст рішення апеляційної інстанції
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у цій справі відмовлено.
 
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у цій справі відмовлено.
 
Справу повернути до суду першої інстанції.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ні ОСОБА_2 , ні його представник ОСОБА_3 не виконали вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 09 вересня 2019 року та не усунули недоліків апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк, зокрема не подали протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду апеляційної інстанції від 09 жовтня 2019 року до апеляційного суду інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 310/2289/18, витребувано її з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із хворобою ОСОБА_2 на підтвердження якої він надав довідку від 04 жовтня 2019 року, де зазначено, що ОСОБА_2 у період з 22 квітня по 22 серпня 2019 року знаходився на лікуванні з діагнозом: хронічний невроз, неускладнений гіпертонічний криз, панічна атака. Задля недопущення ускладнень і погіршення стану здоров`я йому рекомендовано повний спокій, уникнення психо-емоційних навантажень протягом місяця з моменту початку лікування 22 квітня 2019 року. 
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що оскаржується ухвала суду першої інстанції постановлена 26 квітня 2019 року. Копію повного тексту цієї ухвали суду першої інстанції отримано представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ще 06 травня 2019 року.
 
11 травня 2019 року ОСОБА_2 вже подавав апеляційну скаргу на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 червня 2019 року була визнана неподаною та повернута скаржнику.
 
Вдруге апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав через суд першої інстанції лише 23 серпня 2019 року, тобто із пропуском 15-денного строку на її подачу.
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09 вересня 2019 року вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху на підставі надано строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції: інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у цій справі; оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 384,20 грн. зі сплатою на відповідні реквізити.
 
07 жовтня 2019 року до Запорізького апеляційного суду від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 надійшли усунення недоліків на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу суду першої інстанції від 26 квітня 2019 року, де останній зазначив, що направляє квитанцію про доплату судового збору, щодо поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали зазначив наступне.
 
Строк на апеляційне оскарження пропущено скаржником з поважних причин у зв`язку із сталою хворобою ОСОБА_2 , на підтвердження зазначеного надав вже іншу довідку від 04 жовтня 2019 року, де зазначено, що скаржник у період з 22 квітня по 22 серпня 2019 року знаходився на лікуванні з діагнозом: хронічний невроз, неускладнений гіпертонічний криз, панічна атака.
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року вищезазначені скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції визнано неповажними та продовжено скаржнику строк для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у цій справі.
 
ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції було попереджено, що у разі неусунення вищезазначених недоліків його вищезазначеної апеляційної скарги у встановлений строк, будуть застосовані відповідні правові наслідки.
 
Копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції від 09 жовтня 2019 року для виконання ОСОБА_2 отримав 30 жовтня 2019 року.
 
Однак, ні ОСОБА_2 , ні його представник ОСОБА_3 не усунули зазначених недоліків апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк. 
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги)підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
 
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
 
Аналізуючи викладене, поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження є правом суду, яке останній реалізує лише встановивши об`єктивну неможливість дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, відповідних вимог процесуального закону щодо строків оскарження судового рішення.
 
Саме тому, особа, яка вважає, що у оскаржуваному рішенні судом вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має навести беззаперечні доводи на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не пов`язані з волевиявленням особи та дійсно перешкоджають оскарженню такого судового рішення у встановлені процесуальним законом строки.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Згідно із статтею 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються.
 
Відповідно частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
 
Отже, правильним є висновок апеляційного суду про те, що причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, крім того указані підстави уже були визнані апеляційним судом в ухвалі від 09 жовтня 2019 року не поважними, та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки обставини, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_3 вчасно подати апеляційну скаргу на судове рішення судом не встановлені.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 , подана представником ОСОБА_3 , не містить обґрунтувань та посилань на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а її доводи зводяться лише до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги)не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги)суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосував норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська