ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року 
Київ
справа №376/1419/16-а
адміністративне провадження №К/9901/22191/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Саприкіної І.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області
про призначення пенсії на пільгових умовах
за касаційною скаргою Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області
на постанову Сквирського районного суду Київської області від 26 вересня 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Клочко В.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Земляної Г.В., суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області зарахувати йому період роботи в колективному с/г підприємстві «Антонів», ТОВ «Мрія» с. Антонів Сквирського району Київської області з 1 січня 1996 року по 22  жовтня  2001  року включно, як тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого в виробництві сільськогосподарської продукції та призначити пільгову пенсію починаючи з 4 лютого 2016 року.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Сквирського районного суду Київської області від 26 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2017 року, адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про протиправність відмови Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах та зобов`язанні призначити пільгову пенсію позивачу.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, дійшли помилкових висновків про наявність у позивача пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку із тим, що відповідно до особових рахунків по обліку заробітку колгоспників з січня 1996 року по жовтень 2001 року заробітна плата позивача значно менша в порівнянні з показниками середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України. Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що робота виконувалася позивачем не протягом повного польового періоду в рослинництві або тваринництві.
Позиція інших учасників справи
Від позивача відзиву або заперечень на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №376/1419/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 19 лютого 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №376/1419/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20  лютого 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 з 1 січня 1993 року працював на посаді тракториста - машиніста в колгоспі «Більшовик».
В 1993 році на підставі рішення Загальних зборів колгоспників дане підприємство було перетворено в КСП «Антонів».
В 2000 році на підставі рішення загальних зборів КСП «Антонів» припинило свою діяльність шляхом перетворення в ТОВ «Мрія», де позивач продовжив працювати трактористом до 22  жовтня  2001  року.
2 червня 2008 року державна реєстрація ТОВ «Мрія» була припинена за рішенням суду.
4 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Управління Пенсійного фонду України у Сквирському районі Київської області №1154/03 від 1 квітня 2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з тим, що відповідно до особових рахунків по обліку заробітку колгоспників з січня 1996 року по жовтень 2001 року заробітна плата значно менша в порівнянні з показниками середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України.
Вважаючи протиправною відмову в зарахуванні періоду роботи трактористом-машиністом та   відповідно призначенні пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Сквирського районного суду Київської області від 26 вересня 2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 5  липня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються трактористи-машиністи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років і за загального стажу роботи не менше як 30 років, з них не менш як 20 років на такій роботі.
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7, відповідно до якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до пунктів 2, 3, 20 даного Порядку, у разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так судами попередніх інстанцій на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлені наступні обставини.
За період роботи позивача на посаді тракториста механізатора з 1 січня 1993 року по 22  жовтня  2001 року в колгоспі «Більшовик», КСП «Антонів», ТОВ «Мрія» його стаж склав 8 років 9 місяців 22 дні, що підтверджується записами в трудовій книжці колгоспника та уточнюючими довідками №06-05/43 від 28 травня 2015 року, №265 від 14 серпня 2013 року, №05-05/144.2 від 8  червня 2015 року, №05-05/144 від 8 червня 2015 року, №263 від 14 серпня 2013 року, №05-05/144.1 від 8 червня 2015 року та №264 від 14 серпня 2013 року.
З 25 лютого 2002 року відповідно до наказу №3 від 25 лютого 2002 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду тракториста в ПП Агрофірму «Розволожся». В зазначеному підприємстві позивач працював у період з 25 лютого 2002 року по 1 липня 2004 року.
27 березня 2006 року на підставі наказу №10-к від 27 березня 2006 року позивача прийнято на посаду тракториста в ТОВ «Агрофірма «Нива», де ОСОБА_1 працював у період з 23  липня  2006  року до 13 листопада 2006 року.
Відповідно до наказу №21-к від 1 березня 2007 року позивач був прийнятий на роботу трактористом у ПП Агрофірму «Розволожся», де працював на момент подання позову.
Таким чином, згідно трудової книжки колгоспника та уточнюючих архівних довідок судами попередніх інстанцій встановлено, що стаж позивача з 1993 року по 2016 рік на посаді тракториста становить 20 років 9 місяців 19 днів при загальному страховому стажі понад 37 років.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного суду погоджується із судами попередніх інстанцій, які задовольняючи позов, дійшли висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у   ОСОБА_1  був наявний 20-річний стаж роботи на посаді тракториста-машиніста. 
Зазначені висновки суду у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 жовтня 2018 року у справі №513/1261/16-а.
Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, зокрема щодо розміру заробітної плати, отримуваної позивачем під час виконання роботи на посаді тракториста. Водночас зазначеним доводам судами попередніх інстанцій вже була надана оцінка, зокрема з оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що цей суд дійшов висновку про те, що такі доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях та жодним чином чи доказом не підтверджені та не аргументовані.
Верховний Суд наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Так, згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.
Постанову Сквирського районного суду Київської області від 26 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          Н.В. Коваленко
                                                                                          І.В. Саприкіна