Ухвала
 
21 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/15817/18
 
провадження № 61-1044ск20
 
Верховний Суд у складі у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про його самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон Юг», Відкритого акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Одеса - Банк» про визнання відсутнім права вимоги, за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Юридичний департамент «Дікон Юг» (далі - ПП «ЮД «Дікон Юг»), Відкритого акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Одеса - Банк» (далі - ВАТ АКБ «Одеса - Банк») про визнання відсутнім права вимоги за договором про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 21 грудня 2007 року № 183/07-Ф.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2019 року без змін.
 
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду 
м. Одеси від 25 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 
21 листопада 2019 року.
 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2020 року касаційну скаргу передано судді-доповідачеві 
Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Ступак О. В.
 
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
У провадженні Верховного Суду (суддя-доповідач Кузнєцов В. О., судді, які входять до складу колегії: Олійник А. С., Усик Г. І.) перебувала цивільна справа (№ 522/18180/15-ц) за позовом ОСОБА_1 до ПП «ЮД «Дікон Юг», третя особа - ВАТ АКБ «Одеса» - Банк», про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 15 травня 2013 року № 1, згідно з яким ПП «ЮД «Дікон Юг» було передано право вимоги за кредитним договором, укладеним 21 грудня 
2007 року між ВАТ АКБ «Одеса» та ОСОБА_1 . 
 
Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду від 13 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року залишено без змін.
 
Постанова Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 522/18180/15-ц ухвалена за участі судді Усика Г. І. 
 
З метою недопущення сумніву сторін в об`єктивності та неупередженості 
судді та суду у розгляді справи № 522/15817/18, вважаю за необхідне 
заявити самовідвід, з огляду на те, що я брав участь у розгляді справи 
№ 522/18180/15-ц, де предметом спору були вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 15 травня 2013 року № 1.
 
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
 
У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
 
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
 
Європейський суд з прав людини наголосив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).
 
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення   у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
 
З огляду на зазначене, та з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді Усика Г. І. під час розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «ЮД «Дікон Юг», ВАТ АКБ «Одеса - Банк» про визнання відсутнім права вимоги, заяву про самовідвід судді Усика Г. І. необхідно задовольнити, а касаційну скаргу  ОСОБА_1 та його представника 
ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року передати на повторний автоматизований розподіл.
 
Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву про самовідвід судді Усика Г. І. задовольнити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 
25 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 
21 листопада 2019 року (провадження 61-1044ск20) передати на повторний автоматизований розподіл.
 
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                      Г. І. Усик