ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1577/20 Справа № 214/4788/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Чубіна А.В.,
сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Прасоловим В.М. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2007 року з 1/4 частки до 1/6 частини доходу на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що сторони перебували в шлюбі з 27 січня 2006 року, який рішенням суду розірвано 7 травня 2008 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2007 року з нього на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частин доходу, щомісячно. Він 21 червня 2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він також сплачує аліменти. Посилаючись, що є військовослужбовцем ВЧ 3011 НГУ, має середню заробітну плату в розмірі 11211 грн., тому не може сплачувати аліменти у розмірі ј частини від доходу, просить його змінити та зменшити до 1/6 частини.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 рокупозов задоволено. Змінено розмір аліментів,  стягнутих  за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2007 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх зменшення з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що впродовж 12 років відповідач постійно ухилявся від обов`язку сплати аліментів, через що виникла заборгованість в сумі 151085,63 грн. Судом не ураховано, що доказів про сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , матеріали справи не містять, як і відсутнє примусове їх стягнення. Суд має виходити з якнайкращих інтересів дитини. Суд не надав оцінку тому факту, що матеріальне становище позивача після стягнення аліментів не погіршилося, не надав доказів зміни сімейного стану. 
Відзив не надходив.
Заслухавши доповідь судді – доповідача, сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Задовольняючи позовні вимоги та зменшуючи розмір стягнутих з позивача аліментів з ј до 1/6 частини, суд першої інстанції дійшов висновку, що з часу присудження алімнтів у позивача змінився сімейний стан. Він двічи одружився, в нього на утриманні перебуває неповнолітній син, 2010 року народження. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що з 27 січня 2006 року по 7 травня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.10).
Від шлюбу сторони мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.42,52).
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2007 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.4, 48).
Згідно з даними Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області станом на 1 липня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 151 085,63 грн. (а.с.43, 44-47).
    Позивач    ОСОБА_1 21 червня 2008 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (а.с.8). Від вказаного шлюбу має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.56).
   На даинй час, ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 , зареєстрованому 17 липня 2015 року (а.с.73). та показами ОСОБА_1 , допитаної судом якості свідка. Від попереднього шлюбу ОСОБА_7 має сина ОСОБА_8 (а.с.72), який проживає з ними.
Згідно довідки про доходи від 18 червня 2019 року, позивач ОСОБА_1 за основною формою працевлаштування є військовослужбовцем ВЧ3011, має середньомісячний дохід 13737,86 грн. (а.с.5).
Спір між сторонами виник з приводу наявності законних підстав для зменшення розміру аліментів стягнутих з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки за рішенням суду.
На підставі встановлених та досліджених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надано докази зміни сімейного стану позивача, як платника аліментів, та перебування на його утриманні ще неповнолітнього сина.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його вірним, законним і обґрунтованим.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Звертаючись до суду із позовними вимогами про зміну розміру аліментів позивач ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що з часу стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан він перебував у шлюбі, від якого має неповнолітнього сина, на якого також надає матеріальне забезпечення. Його середньомісячний дохід є незначним, тому він не може сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі ј частини його доходу, просив суд його зменшити до 1/6 частини.
Матеріалами справи доведений факт зміни у позивача ОСОБА_1 сімейного стану. Після ухвалення рішення суду, яким стягнуто аліменти ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 та в них народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані фактичні обставини справи спростовують посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність доказів зміни сімейного стану позивача. Також колегія суддів вважає неприйнятними посилання відповідача про відсутність доказів надання позивачем утримання сину, оскільки відсутність примусового стягнення аліментів на його утримання не позбавляв позивача обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина. 
Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України.
Частина 2 статі 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В огляду на встановлений ЗУ «Про держаний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня становить 2218 гривень; отже 50% складатиме відповідно 1109 грн.
Як видно з довідки про дохід позивача, його середньомісячний розмір заробітної плати складає 13737,86 грн. (а.с.5). Отже, визначений судом розмір 1/6 частина від його заробітку в середньомісячному розмірі становитиме 2289,64 грн., що забезпечить неповнолітній донці позивача достатній та необхідний розвиток та матеріальне забезпечення, що перевищує законодавчо визначений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. 
Доводи апеляційної скарги відповідача про наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів у значному розмірі не є предметом дослідження в даній справі, тому не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 11лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: