ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/6778/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Ольховський Є.Б.
Провадження № 33/818/72/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
28.01.2020 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Тучкова Геннадія Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Тучкова Г.І. на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Судом першої інстанції було встановлено, що 17.09.2019 року о 17.00 в м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 188 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Ducato, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотест 6820Arhe0222 у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п .2.9"а" Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, 17.09.2019 року о 17.00 в м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 188 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Fiat Ducato, державний номер НОМЕР_1 на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю BMW, державний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху, які спричинили матеріальну шкоду, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Тучков Г.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.
В апеляційній скарзі її автор вказує, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №163858 не відповідають дійсності.
Зазначає, що матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, вказує, що остання дата технічного обслуговування приладу Drager Alkotest 6820- 02.05.2019 року, і згідно Інструкції з експлуатації вказаного приладу передбачені інтервали технічного обслуговування, а саме калібрування проводиться кожні 6 місяців. Тому вважає, що роздруківку алкотестеру не може бути безперечним доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння так само як і наявний в матеріалах справи відеозапис, який не є безперервним.
Обґрунтовуючи необхідність скасування постанови від 02.12.2019 року в частині визнання ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП апелянт вважає за необхідне по даній справі призначити судову автотехнічну експертизу, що не було зроблено.
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Тучкова Г.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги вказаних правових норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Обґрунтовуючи свої вимоги в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що рухався по Полтавському шляху в бік смт Пісочин у середній смузі руху, перпендикулярно до нього виїжджала Газель, яку він пропустив, а з правої його сторони здійснював обгін автомобіль БМВ під керуванням ОСОБА_3 , який вдарив його автомобіль, в результаті чого пошкодив ОСОБА_1 переднє праве крило.
Такі пояснення апеляційний суд відхиляє, оскільки вони спростовуються власноруч викладеними письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де він вказав, що за вказаних вище обставин керував автомобілем Fiat Ducato, державний номер НОМЕР_1 по Полтавському шляху, та на світлофорі пропустив автомобіль ТАТА, прийняв в право і зачепив автомобіль БМВ, який рухався в правій смузі руху.
Крім того, наявна в матеріалах справи схема дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка підписана ОСОБА_1 без застережень також спростовує його пояснення, та свідчить, що механізм ДТП відповідає тим відомостям, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 181286.
Письмові пояснення потерпілого ОСОБА_3 повністю узгоджуються зі схемою ДТП, тому висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не виконав вимоги 16.6 Правил дорожнього руху України.
Не вбачає апеляційний суд необхідності для призначення автотехнічної експертизи, оскільки наявні в матеріалах справи відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди дають підстави для прийняття рішення щодо оцінки дій водія ОСОБА_1 , стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Поясняючи обставини щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння апелянт стверджував, що наполягав працівникам поліції пройти огляд в медичному закладі.
Такі твердження апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора Драгер, результат якого встановив, що вміст алкоголю у видихуваному повітрі склав 1.30 проміле, щодо результатів огляду ОСОБА_1 не заперечував. Про його згоду з результатами огляду свідчить також акт огляду (а.с. 4), та відсутність заперечень в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 136858.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, без належного повідомлення про час і місце судового розгляду не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, оскільки такий висновок ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.
Відхиляє апеляційний суд доводи щодо відсутності в матеріалах справи направлення на медичний огляд, оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 направлення на медичний огляд складається у разі згоди на його проведення. 
Доводи щодо порушення Інструкції експлуатації технічного приладу Drager Alkotest 6820 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно наявної в матеріалах справи чекової роздруківки, останнє калібрування технічного засобу відбувалось 02.05.2019 року, та станом на 17.09.2019 року вказаний прилад не потребував технічного обслуговування, оскільки на той момент не сплинули 6 місяців з попереднього обслуговування. 
Посилання, що наявний в матеріалах справи відеозапис є не безперервним, апеляційний суд вважає, що хоча і заслуговує на увагу, але не спростовує обґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, яким чітко встановлена заборона водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Також з матеріалів справи видно, що районний суд вживав заходів для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, окрім того його інтереси за договором про надання правової допомоги від 05.11.2019 року представляв захисник ОСОБА_4 , який двічі звертався з клопотанням про відкладення розгляду справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну оцінку та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Тучкова Геннадія Івановича залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик