Справа № 466/6364/18                                Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І. 
Провадження № 22-ц/811/3333/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        11 лютого 2020 року                                                        м. Львів

Справа № 466/6364/18
Провадження № 22-ц/811/3333/19                        
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого Струс Л.Б.,
суддів Левика Я.А., Шандри М.М.
секретар Бадівська О.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 вересня 2019 року у складі судді Кавацюка В.І. 
у справі        
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву залишено без розгляду.
Ухвалу суду оскаржила представниа ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.
Вважає ухвалу незаконною, постановленою як наслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.
Звертає увагу суду, що 05.06.2019 року представником позивача – ОСОБА_2 . було подано клопотання через канцелярію суду про розгляд справи за її та позивачки відсутності.
Таким чином, оскільки стороною позивача було реалізовано право надане ч.3 ст. 211 ЦПК України на подання клопотання про розгляд справи за їх відсутності і таке нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, судом безпідставно зроблено висновок про залишення позовної заяви без розгляду.
Просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 вересня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. 
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Матеріалами справи встановлено, що позивач  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що в судові засідання 25.04.2019 року, 06.05.2019 року, 05.07.2019 року, 02.09.2019 року та 27.09.2019 року позивач та її представники не з`явились без поважних причин, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.. 257 ЦПК України   суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Згідно положень ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Пунктом 5 частини другої статті 223 ЦПК передбачено право суду визнати явку позивача, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, обов`язковою, а частина п`ята цієї статті вказує на те, що у разі його повторної неявки суд залишає позовну заяву без розгляду.
Проте застосування зазначених норм процесуального права до статті 257 ЦПК, якою передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, неможливо, оскільки визнати явку позивача в судове засідання можливо лише для дачі ним особистих пояснень, тобто пояснень, що стосуються предмета та підстави позову. 
Системне тлумачення ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п.3 ч.1 ст.. 257 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що застосування інституту залишення заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе лише за сукупності певних установлених законом умов:
- належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання;
- повторної неявки позивача в судове засідання;
- ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Судом встановлено, що 05.06.2019 року представником позивача – ОСОБА_2 . було подано клопотання через канцелярію суду про розгляд справи за її та позивачки відсутності.(а.с. 74)
Окрім того, в судові засідання призначені на 05.07.2019 року, 02.09.2019 року ОСОБА_1 та її представники належним чином повідомлені не були, про що свідчить відсутність рекомендованих повідомлень про вручення судової повістки в матеріалах справи, а на 27.09.2019 року рекомендовані повідомлення повернулись у зв`язку з не запитом.
Відповідно до ч.1-3 ст. 12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Таким чином, колегія суддів пришла до висновку що доводи апеляційної скарги є підставними а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,- 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
       Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 вересня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

       Повний текст постанови складено 17.02.2020 року.

Головуючий 

Судді