Справа № 991/2730/19
Провадження1-кс/991/3333/19

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
скаржника ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань
ВСТАНОВИЛА:
16.12.2019 до слідчої судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 (далі — скаржник),. бездіяльність детектива Керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Обґрунтування скарги
Бездіяльність, на думку скаржника, полягає в невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 12.12.2019 за № 3591/12 про вчинення кримінальних правопорушень суддею Шевченківського районного суду ОСОБА_5 , передбачених ч.2 ст.364,ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України;
В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що 12.12.2019 року ним до НАБУ було подано заяву про вчинення злочину за вих. № 3591/12. У цій заяві ОСОБА_3 виклав відомості щодо можливого вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 111, ст. 170 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27 КК України
Проте, станом на час подання скарги до суду відомості до ЄРДР за його заявою не були внесені. 
Доводи сторін
У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги, попросив задовольнити. 
Детектив в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення в яких просив скаргу розглянути без участі НАБУ. Зі змісту заперечення вбачається, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявником не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що могли б свідчити про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінальних корупційних правопорушень, розслідування яких віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України. Крім того у поясненнях представник НАБУ вказує що в заяві ОСОБА_3 не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального корупційного правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність детективів НАБУ, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені ним при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядом, що може мати наслідки втручання в діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченої статтею 303 КПК України. У випадку порушення суддею під час розгляду справи, вимог законодавства України, особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя. Крім того,. ОСОБА_3 у своїй заяві не було зазначено і про обставини, що вказували б на вчинення особами дій, з використанням службового становища з метою одержання неправомірної вигоди. Здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених статтями 111, 170, 366, 375, 396 КК України не віднесено до підслідності детективів НАБУ. Тому, листом від 18.12.2019 за № 11-225/44846 вказану заяву ОСОБА_3 скеровано для розгляду відповідно до компетенції Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, про що заявника повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом. Таким чином, бездіяльності з боку службових осіб НАБУ, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, відсутня.
Відповідно до вимог статті 306 КПК України не явка детектива в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги. 

Мотивація суду
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, слідча суддя дійшла до таких висновків.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, — заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Скаржник наводить аргументи щодо, зокрема, бездіяльності керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 .
Слідчим суддею було встановлено, що у заяві вих. № 3591/12 від 12.11.2019 ОСОБА_3 повідомив, що 04.06.2019 із невиправданою затримкою розгляду судової справи № 761/15641/19 на два календарних місяці, слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 у зв`язку із зробленим їй зауваженням на порушення строків розгляду перенесла дане судове засідання на 05.06.2019. Крім цього, під час нетривалого проведення судового засідання у судовій справі № 761/15641/19, на думку заявника, суддя ОСОБА_5 вчинила зухвалі кримінальні та дисциплінарні караємі вчинки, до яких він відносить: залучення до справи судового провадження письмові заперечення від уповноваженої особи, яка не підтвердила своїх повноважень, відсутність прохання судді назватися учасників судового засідання та вказати адресу свого помешкання, порушення послідовності і порядку ведення судового засідання тощо. 05.06.2019 було продовжено судове засідання у справі № 761/15641/19 під час якого, на думку заявника, суддею ОСОБА_5 були допущені повторні порушення, які спостерігалися 04.06.2019. Листом НАБУ № 11-225/39945 від 15.11.2019 ОСОБА_3 було повідомлено про те, що НАБУ розглянуло його заяву № 3591/12 щодо можливих протиправних дій судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , за результатами розгляду якої на даний момент не встановлено підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам Національного антикорупційного бюро України. Розгляд інших порушених питань не відноситься до компетенції НАБУ, тому вказану заяву було направлено до розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що за Національним антикорупційним бюро України визначена підслідність відносно злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України.

Доводи заявника про вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 можливих кримінальних правопорушень, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та незадоволенням заявником прийнятими процесуальними рішеннями судді під час розгляду його скарги. Заява № 3591/12 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями. ОСОБА_3 розцінює як злочин переривання судового засідання за заявою сторін, відмова залучити до провадження наявні у заявника копії документів, відсутність питання про наявність у сторін клопотань та заяв та інші дії, які не є порушення, адже передбачені кримінально процесуальним кодексом і мають право вчинятись слідчим суддею у межах розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.

При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Крім того, існує процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності судді. За статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є порушення правил щодо відводу (самовідводу); безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.
Відповідно до пунктів 66, 68, 69 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17.11.2010 тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру. Дисциплінарне провадження може бути ініційоване, якщо суддя не виконав свої обов`язки ефективно та належним чином. Такі провадження повинен проводити незалежний орган влади або суд із наданням гарантій справедливого судового розгляду і права на оскарження рішення та покарання. Дисциплінарні санкції мають бути пропорційними.
Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів, намагання протиправно використовувати суди для відстоювання інтересів певних груп чи осіб не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів. Така ситуація є загрозою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом, адже ухвалення позитивного рішення може бути тільки на користь однієї сторони судового процесу, а інша – завжди буде незадоволена результатом розгляду справи. Саме тому початок досудового розслідування щодо судді у разі незгоди з його рішенням є тиском на суд, і не є виправданим та ефективним для встановлення справедливості у конкретній справі.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 ознак вищезазначених злочинів, а фактично зводиться до незадоволення проведеними судовими засіданнями у справі № 761/15641/19.
За наведених обставин у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою № 3591/12 від 12.12.2019.
Повний текст ухвали оголошено в приміщенні Вищого антикорупційного суду 03.02.2020 о 17 годині 40 хвилин. 
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідча суддя                                                                 ОСОБА_1