ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15787/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Патратій О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 січня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙП» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙП» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙП» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної авіаційної служби України (далі - відповідач) в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови від 13.09.2018 серії АБ №000069, №000070, №000071, №000072, №000073, №000074, №000075, №000076, №000077.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.08.2019 у задоволенні адміністративного позову відмолено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, при видачі дозволу на експлуатацію повітряної лінії з/до України за маршрутами вказаними у дозволах жодних застережень та додаткових умов уповноваженим органом на надання права здійснювати авіаційні перевезення з/до України, не міститься. А отже, позивач, здійснюючи авіаційні перевезення з/до України за маршрутом, визначеним у дозволі, жодних умов, на підставі яких авіаперевізник експлуатує повітряну лінію, вказану у відповідному дозвільному документі не порушував. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що в межах своїх повноважень Державіаслужба при здійсненні оцінки рівня загрози та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у межах території України та повітряного простору над нею, визначила Арабську Республіку Єгипет країною з нестабільним становищем. Згідно з пп.  2.6.18 п. 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державіаслужби від 05.06.2006 №399, польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем, виконуються тільки за окремим дозволом органу державного управління діяльністю цивільної авіації України. Однак, позивач щодо отримання такого дозволу не звертався та не отримував, що свідчить про порушення ним вимог вищевказаної Інструкції.
В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачеві в установленому порядку надано право на експлуатацію повітряної лінії: Київ - Шарм-Ель-Шейх (Арабська Республіка Єгипет) - Київ від 31.05.2018 № 2506, що підтверджує надання Державіаслужбою дозволу на виконання чартерних міжнародних перевезень з/до України або в межах України з частотою 22 рейси на тиждень до 27.10.2018.
В межах цих дозволів позивачем виконано польоти: 
- 09.06.2018 (рейс №KUP 8301) з КП «МА «Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 15.07.2018 (рейс №KUP 7301) з КП «МА «Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 15.07.2018 (рейс №KUP 7311) з КП «МА «Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 16.06.2018 (рейс №KUP 5301) з КП «МА «Бориспіль» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 10.06.2018 (рейс №KUP 7301) з КП «МА «Київ (Жуляни) до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 11.06.2018 (рейс №KUP 5301) з КП «МА «Бориспіль» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 11.06.2018 (рейс №KUP 5303) з КП «МА «Бориспіль» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 12.06.2018 (рейс №KUP 5301) з КП «МА «Бориспіль» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх;
- 16.07.2018 (рейс №KUP 5303) з КП «МА «Бориспіль» до аеропорту Шарм-Ель-Шейх.
При здійсненні вказаних польотів позивачем не було отримано окремих дозволів на виконання польотів до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем.
За порушення позивачем при здійсненні цих польотів пп. 2.6.18 п. 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05.06.2006 № 399, на підставі протоколів, серії АА № 002943, серії АА № 002946, серії АА № 002947, серії АА № 002948, серії АА № 002953, серії АА № 002954, серії АА № 002955, серії АА № 002957 та серії АА № 002959 від 31.08.2018, Державною авіаційною службою України було  винесено постанови від 31.08.2018 серії АБ № 000069 (щодо польоту 09.06.2018 (рейс № KUP 8301); серії АБ № 000070 (щодо польоту 15.07.2018 (рейс № KUP 7301); серії АБ № 000071 (щодо польоту 15.07.2018 (рейс № KUP 7311); серії АБ № 000072 (щодо польоту 16.06.2018 (рейс № KUP 5301); серії АБ № 000073 (щодо польоту 10.06.2018 рейс № KUP 7301); серії АБ № 000074 (щодо польоту 11.06.2018 (рейс № KUP 5301); серії АБ № 000075 (щодо польоту 11.06.2018 (рейс № KUP 5303); серії АБ № 000076 (щодо польоту 12.06.2018 (рейс № KUP 5301); серії АБ № 000077 (щодо польоту 16.07.2018 (рейс № KUP 5303) (а.с. 14-31).
Кожною з вказаних постанов на позивача накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн.
Не погоджуючись із наведеними постановами, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що наявність у позивача документів на право експлуатації відповідних повітряних ліній не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог авіаційної безпеки, визначених Інструкцією № 399 в частині отримання окремого дозволу на польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Правові основи діяльності в галузі авіації встановлено Повітряним кодексом України 
(далі - ПК України).
Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 1 ПК України визначено, що авіаційна безпека - захист цивільної авіації від актів незаконного втручання, який забезпечується комплексом заходів із залученням людських і матеріальних ресурсів.
Україні належить повний і виключний суверенітет над повітряним простором України, що є частиною території України (ч. 1 ст. 2 ПК України).
Згідно з ст. 3 ПК України сфера дії Повітряного кодексу України поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України, а саме:
в Україні - на юридичних та фізичних осіб в частині, що їх стосується, крім суб`єктів державної авіації, на яких поширюється дія ст.ст. 4, 7-9, 23-33, 38, 45, 46, ч. 1 ст. 57, ч. 2 ст. 63, 65, 69, ст.ст. 110-116 і ч. 2 ст. 119;
за межами України - на авіаційний персонал під час виконання ним службових обов`язків та цивільні повітряні судна України, їх експлуатацію і технічне обслуговування.
У разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом України та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Частиною 1 ст. 4 ПК України передбачено, що Україна як держава, що приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію, несе відповідальність за виконання міжнародних зобов`язань, що випливають із цієї Конвенції, та за гарантії і створення умов безпеки для суспільства, захисту інтересів під час провадження діяльності в галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України.
Пунктами 20, 21, 47 ч. 1 ст. 1 ПК України зазначено, що безпека авіації - стан галузі цивільної авіації, за якого ризик завдання збитків людям чи майну знижується до прийнятного рівня у результаті безперервного процесу визначення рівня небезпеки і керування ним та утримується на такому рівні, або знижується далі, у сферах безпеки польотів, авіаційної безпеки, охорони навколишнього природного середовища, економічної безпеки та інформаційної безпеки; безпека польотів - стан, за якого ризик шкоди чи ушкодження обмежений до прийнятного рівня; інформація про безпеку польотів - інформація, що міститься у системах збору та обробки даних про безпеку польотів, створених виключно з метою підвищення рівня безпеки польотів, та підлягає захисту;
За змістом ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ПК України безпека авіації складається з безпеки польотів, авіаційної безпеки, екологічної безпеки, економічної та інформаційної безпеки.
З метою забезпечення безпеки цивільної авіації уповноважений орган з питань цивільної авіації здійснює комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню авіаційних подій, шляхом: встановлення критеріїв безпеки авіації; встановлення необхідного рівня безпеки авіації; здійснення аналізу та визначення існуючого рівня безпеки авіації; проведення планових та позапланових перевірок, інспектування суб`єктів та об`єктів авіаційної діяльності; встановлення строків і здійснення контролю за проведенням коригуючих дій суб`єктами авіаційної діяльності; заборони, скасування, тимчасового припинення або зміни виконання будь-яких видів польотів і авіаційної діяльності у разі виявлення загрози безпеці авіації або їх невідповідності встановленим стандартам і авіаційним правилам України; анулювання, тимчасового припинення дії сертифікатів, свідоцтв, ліцензій, дозволів, обмеження прав, наданих цими документами, скасування погодження кандидатур згідно з ч.  10 цієї статті; накладення штрафів та вжиття інших заходів щодо забезпечення безпеки авіації.
З метою забезпечення безпеки авіації та суспільства уповноважений орган з питань цивільної авіації може встановлювати обмеження або заборону щодо вчинення певних дій суб`єктами авіаційної діяльності або зобов`язати їх вчиняти певні дії відповідно до авіаційних правил України.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 87 ПК України уповноважений орган з питань цивільної авіації постійно проводить оцінку ризиків та рівня загрози безпеці цивільної авіації з метою впровадження відповідних рівню загрози заходів безпеки.
З урахуванням оцінки рівня загрози уповноважений орган з питань цивільної авіації визначає перелік держав та аеропортів, до яких тимчасово заборонено чи обмежено польоти повітряних суден експлуатантів.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 № 520, Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Згідно з п. 3 Положення № 520 основними завданнями Державіаслужби є:
1) реалізація державної політики у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України;
2) внесення пропозицій Міністрові інфраструктури щодо забезпечення формування державної політики у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України;
3) організація використання повітряного простору України;
4) здійснення державного контролю та нагляду за безпекою цивільної авіації, нагляду за забезпеченням аеронавігаційного обслуговування.
Пунктом 4 Положення № 520 передбачено повноваження Державіаслужби, яка відповідно до покладених на неї завдань:
- здійснює нагляд за безпекою польотів повітряних суден, льотною придатністю суден, внесених до Державного реєстру цивільних повітряних суден України, придатністю до експлуатації аеродромів, наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження (радіотехнічного забезпечення), інших об`єктів цивільної авіації, а також забезпечує державне регулювання, здійснює контроль та проводить перевірку ефективності системи авіаційної безпеки (пп. 8);
- здійснює нагляд та контроль за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства, авіаційних правил України, зокрема шляхом проведення планових і позапланових перевірок, аудитів та інспектувань, а також ситуаційних експериментів, випробувань, оглядів, спостережень (пп. 9);
- надає дозволи на виліт цивільних повітряних суден з аеродромів України, приліт повітряних суден до аеродромів України або на проліт територією України та погоджує дозволи на виконання польотів за Договором з відкритого неба (пп. 27);
- постійно проводить оцінку ризиків та рівня безпеки цивільної авіації з метою впровадження відповідних заходів (пп. 69).
Згідно з пп. 69 п. 4 Положення № 520 Державіаслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, постійно проводить оцінку ризиків та рівня безпеки цивільної авіації з метою впровадження відповідних заходів. 
Законом України «Про Державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації» № 1965-VIII від 21.03.2017 затверджено Державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації.
Відповідно до п.п. 186, 188, 189 розділу XIII вказаної Програми загальна оцінка рівня загрози та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у межах території України та повітряного простору над нею, а також українській цивільній авіації за межами території України проводиться уповноваженим органом з питань цивільної авіації на підставі інформації, отриманої від правоохоронних органів, з інших джерел, у тому числі анонімних.
Оцінка рівня загрози та ризиків проводиться на підставі Інструкції з оцінки рівня загрози безпеці цивільної авіації, що розробляється уповноваженим органом з питань цивільної авіації та затверджується в установленому законодавством порядку. У цій інструкції визначаються критерії загрози, у тому числі інформація про діяльність міжнародних і внутрішніх терористичних угруповань, а також перелік заходів, що вживаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, суб`єктами авіаційної діяльності, правоохоронними органами відповідно до рівня загрози.
На підставі Інструкції з оцінки рівня загрози безпеці цивільної авіації керівники аеропортів та авіакомпаній розробляють інструкції для своїх підприємств і проводять оцінку рівня загрози та ризиків.
З метою дотримання норм чинного законодавства України наказом Державіаслужби від 14.12.2017 № 977 «Про створення робочої групи Державіаслужби з оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації» створено відповідну робочу групу, яку уповноважено на проведення оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації України для подальшого надання останньої до Ради з безпеки Державіаслужби (а.с. 87-89).
На підставі Методики оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації України, затвердженої наказом Державіаслужби від 14.12.2017 № 977 (а.с. 90-96) та на виконання вимог наказу Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації «Про забезпечення авіаційної безпеки, посилення контролю та обмеження польотів українських повітряних суден у країнах з нестабільним становищем» від 23.02.2006 № 143, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2006 за № 482/12356, робочою групою розроблено Загальну оцінку ризиків та загроз безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів (а.с.  97-98).
Як встановлено судом першої інстанції, на сайті Державіаслужби в підрозділі «Оцінка загроз та ризиків авіаційної безпеки» розділу «Безпека авіації» розміщено інформацію щодо Арабської Республіки Єгипет, в якій зазначено:
- загальний рівень терористичної загрози на території центральних і північних частин Синайського півострова та у західних регіонах країни на кордоні з Лівією - СЕРЕДНІЙ-ВИСОКИЙ, на іншій території держави - СЕРЕДНІЙ;
- рівень загрози застосування ракетних систем земля-повітря, повітря-повітря, ПЗРК та артилерії безпосередньо щодо повітряних суден ЦА під час виконання польотів у повітряному просторі над центральною і північною частинами Синайського півострова - СЕРЕДНІЙ - ВИСОКИЙ (відповідний бюлетень EASA діє до 29.11.2019) під час польотів над іншими регіонами держави та базування в аеропортах вказаних регіонів - СЕРЕДНІЙ - НИЗЬКИЙ;
- рівень ймовірності здійснення терактів, нападів з використанням стрілецької зброї, вибухових пристроїв промислового виробництва та саморобних вибухових пристроїв на території центральних і північних частин Синайського півострова та у східних регіонах країни на кордоні з Лівією - СЕРЕДНІЙ - ВИСОКИЙ, в інших регіонах держави - СЕРЕДНІЙ.
Апелянтом не заперечується та обставина, що станом на час виконання ним вищевказаних польотів до Арабської Республіки Єгипет цю державу віднесено до країн з нестабільним становищем. 
В апеляційній скарзі позивач зазначив, що останній здійснював повітряні перевезення з/до України, а не поза її межами та вказав на підміну відповідачем понять «виконання авіаційних перевезень за межами України» та «виконання авіаційних перевезень з/до України», зважаючи на що, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до п. 81 ч. 1 ст. 1 ПК України повітряний простір України - частина повітряної сфери, розташована над суходолом і водною територією України, у тому числі над її територіальними водами (територіальним морем), і обмежена вертикальною поверхнею, що проходить по дії державного кордону України.
Таким чином, частина повітряної сфери, розташована над суходолом і водною територією Арабської Республіки Єгипет, у тому числі над її територіальними водами (територіальним морем), не відноситься до повітряного простору України, а, отже, знаходиться поза її межами.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ПК України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України, а саме:
1) в Україні - на юридичних та фізичних осіб в частині, що їх стосується, крім суб`єктів державної авіації, на яких поширюється дія ст.ст. 7-9, 23-33, 38, 45, 46, ч. 1 ст. 57, ч. 2 ст. 5, 65, 69, ст. 110-116 і ч. 2 ст. 119;
2) за межами України - на авіаційний персонал під час виконання ним службових обов`язків та цивільні повітряні судна України, їх експлуатацію і технічне обслуговування.
Відтак, оскільки позивач провадить діяльність у галузі цивільної авіації та виконував перельоти за межі України, твердження останнього про здійснення ним повітряних перевезень з/до України є безпідставним, оскільки дія положень чинного законодавства розповсюджується на суб`єктів цивільної авіації при повітряних перевезеннях з/до України, в тому числі і поза її межами. 
В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що при прийнятті рішення про видачу права на виконання авіаційних перевезень, уповноважений орган цивільної авіації має повноваження визначити основні умови на підставі яких авіаперевізник експлуатує повітряну лінію вказану у відповідному дозвільному документі. Однак, при видачі дозволу на експлуатацію повітряної лінії з/до України за маршрутами вказаними у дозволах жодних застережень та додаткових умов уповноваженим органом на надання права здійснювати авіаційні перевезення з/до України, не міститься. А отже, позивач, здійснюючи авіаційні перевезення з/до України за маршрутом визначеним у дозволі, жодних умов та нормативних документів не порушував. Відтак, апелянт вважає, що в дозволах, виданих відповідачем, встановлено право позивача на експлуатацію повітряних ліній з України до арабської Республіки Єгипет, на що колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ПК України авіаційні правила України підлягають обов`язковому виконанню всіма юридичними та фізичними особами на території України та суб`єктами авіаційної діяльності України за її межами.
Частиною 1 ст. 29 ПК України встановлено, що використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених п.п.  1-5 ч. 2 ст. 24 цього Кодексу.
Наявність ліцензії не означає, що авіаційний перевізник має право доступу до певних повітряних ліній або ринків. З метою набуття права доступу до певних повітряних ліній або ринків авіаперевізник повинен отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації відповідний документ на право експлуатації певної повітряної лінії (ч. 3 ст. 92 ПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 94 ПК України передбачено, що для виконання польотів з перевезення пасажирів, багажу та/або вантажу, пошти за плату та/або за наймом авіаперевізник повинен мати відповідне право на експлуатацію певної повітряної лінії.
Положеннями пп. 3 ч. 3 ст. 94 ПК України встановлено, що право на експлуатацію повітряної лінії надається уповноваженим органом з питань цивільної авіації за письмовою заявою авіаперевізника щодо певних повітряних ліній на виконання чартерних міжнародних повітряних перевезень з/до України або в межах України, що становлять систематичну серію, не менше одного рейсу на тиждень або не менше трьох рейсів на місяць.
Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній та порядок ствердження розкладу руху авіаперевізників встановлюються авіаційними правилами /країни (ч.  4 ст. 94 ПКУ).
Наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації затверджено Інструкцію про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України від 05.06.2006 № 399, яка поширюється і є обов`язковою для всіх авіаційних підприємств цивільної авіації України, юридичних та фізичних осіб, які виконують авіаційні перевезення та роботи за межами України. 
Вказана Інструкція встановлює вимоги до порядку забезпечення авіаційної безпеки, захисту екіпажів, авіаційного персоналу, повітряних суден та майна експлуатантів від актів незаконного втручання під час виконання авіаційних перевезень та робіт за межами України.
Відповідно до пп. 2.6.1 п. 2.6 Інструкції № 399 під час організації забезпечення авіаційної безпеки для виконання авіаційних перевезень і робіт у державі перебування відповідальна особа, яка призначена керівником авіакомпанії, повинна керуватися положеннями програми авіаційної безпеки авіакомпанії, погодженої із спеціально вповноваженим органом з питань авіаційної безпеки цивільної авіації, вимогами програми безпеки аеродрому базування, наказами та вказівками органу державного управління діяльністю цивільної авіації України, договірними обов`язками щодо забезпечення авіаційної безпеки, укладеними з юридичними особами в державі перебування, інструкцією експлуатанта з питань забезпечення авіаційної безпеки.
Згідно з пп. 2.6.18 п. 2.6 вищевказаної Інструкції польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем, виконуються тільки за окремим дозволом органу державного управління діяльністю цивільної авіації України.
Процедура надання, анулювання, відмови у наданні та обмеження обсягу прав на експлуатацію повітряних ліній українським та іноземним авіаперевізникам незалежно від форми власності, внесення змін до документів про права на експлуатацію повітряних ліній встановлена наказом Державної авіаційної служби України від 24.10.2014 № 686 «Про затвердження Авіаційних правил України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній».
Відповідно до абзацу 1 п. 1.2 Наказу № 686 документ про право на експлуатацію повітряної лінії - документ встановленої форми (додаток 1), яким засвідчується право зазначеного в ньому авіаперевізника здійснювати повітряні перевезення в обсягах і відповідно до умов, які зазначені в цьому документі.
Так, право на експлуатацію повітряної лінії Київ - Шарм-Ель-Шейх (Арабська Республіка Єгипет) - Київ від 31.05.2018 № 2506 підтверджує надання Державіаслужбою дозволу позивачу на виконання чартерних міжнародних повітряних перевезень з/до України або в межах України, з частотою 22 рейси на тиждень до 27.10.2018 (а.с. 73), втім, наявність у позивача документів на право експлуатації відповідних повітряних ліній не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог авіаційної безпеки, визначених Інструкцією № 399 в частині отримання окремого дозволу на польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем.
Колегія суддів критично ставиться до доводів позивача щодо порушення відповідачем процедури проведення перевірки ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙП» з огляду на те, що результати його перевірок не оформлені актами перевірок, що не відповідає вимогам п. 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, який за аналогією законодавства необхідно застосувати у спірних правовідносинах.
Вказаний Порядок № 727 не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, оскільки у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Митного кодексу України покликаний до застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тоді як до правовідносин щодо розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, підлягає застосуванню виключно Порядок № 637.
Так, згідно з п. 6 Положення № 520 Державіаслужба має право накладати штрафи за умов, визначених Повітряним кодексом України.
Відповідно до абз. 4 п. 3 ч. 1 ст. 127 ПК України за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб-суб`єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невиконання або неналежного виконання персоналом суб`єктів авіаційної діяльності вимог авіаційної безпеки.
Наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті» 26.12.2011 №637 затверджено Порядок накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, який встановлює процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті.
Відповідно до розділу ІІ Порядку № 637 «Оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації» підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1.
Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.
Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.
Протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації.
Протокол підписується посадовою особою, що склала протокол, та керівником або уповноваженим представником Суб`єкта. У разі наявності свідків протокол підписується також і цими особами.
У разі відмови керівника або уповноваженого представника Суб`єкта підписати протокол посадова особа, що склала протокол, вносить до такого протоколу відповідний запис. Відмова від підписання протоколу не є підставою для припинення справи про правопорушення у галузі цивільної авіації.
Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати в протоколі пояснення і зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання та робити заяви і подавати клопотання. У разі якщо правопорушник викладає свої пояснення на окремому аркуші, у протоколі про це робиться відповідна відмітка.
Протокол складається у двох примірниках. Перший примірник протоколу вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб`єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою. Другий примірник протоколу надсилається до Державіаслужби України.
Розділом ІІІ Порядку № 637 «Розгляд справ про правопорушення у галузі цивільної авіації» передбачено, що розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Державіаслужба України, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3).
Від імені Державіаслужби України розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України.
Штраф за невиконання (неналежне виконання) Суб`єктом вимог законодавства, що регулює діяльність у галузі цивільної авіації, накладається у розмірах, визначених в статті 127 Повітряного кодексу України.
Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України мають право накладати стягнення у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
«Порядок розгляду справ про накладення стягнень Головою Державіаслужби України або його заступниками» визначений розділом V Порядку № 637 відповідно до якого, справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядають Голова Державіаслужби України та його заступники за напрямами діяльності.
Справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання Державіаслужбою України протоколу про правопорушення.
Акти перевірок Суб`єкта, документи, які підтверджують факти правопорушень у галузі цивільної авіації, заперечення до актів перевірок (у разі наявності) та інші матеріали перевірок подаються разом з протоколом про правопорушення у галузі цивільної авіації для розгляду та прийняття відповідного рішення.
За результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Голова Державіаслужби України або його заступники (за напрямом діяльності) протягом 15 днів з дня отримання Державіаслужбою України протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації виносять постанову про накладення штрафу на Суб`єкта або про закриття провадження у справі згідно з додатками 2, 3 до цього Порядку.
При визначенні розміру штрафу враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, наслідки вчиненого правопорушення.
Постанова складається у двох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб`єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою, про що робиться запис у справі. Другий примірник постанови залишається у справі.
З наведеного вбачається, що акт перевірки суб`єкта авіаційної діяльності, документи, які підтверджують факти правопорушень у галузі цивільної авіації, заперечення до актів перевірок подаються Головою Державіаслужби України або його заступниками за напрямами діяльності за їх фактичної наявності, при цьому, обов`язковою умовою, що дозволяє підтвердити факт вчинення правопорушень у галузі цивільної авіації є наявність належним чином оформленого протоколу про вчинення правопорушення у галузі цивільної авіації.
Водночас, підставами закриття провадження у справі є встановлення під час розгляду справи факту відсутності правопорушення у галузі цивільної авіації, вчинення якого, у спірних правовідносинах, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколів про вчинення правопорушення у галузі цивільної авіації. 
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо правомірності постанов від 13.09.2018 серії АБ № 000069, № 000070, № 000071, № 000072, № 000073, № 000074, № 000075, № 000076, № 000077 про накладення на позивача штрафів, відтак, позовні вимоги про визнання цих постанов протиправними та їх скасування є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙП» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови виготовлено 29 січня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова 

                                                                                                    А.Ю.Кучма