ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.002156 пров. № 857/12662/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Попка Я.С., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації м. Львова на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002156 за адміністративним позовом Галицької районної адміністрації м. Львова до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Львівське міське комунальне підприємство "Айсберг" про зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Карп`як О.О.,
час ухвалення рішення – 21.10.2019 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 28.10.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг», про зобов`язання вчинити дії, в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_1 – власника приміщення магазину АДРЕСА_1 загальною площею 180,0 кв. АДРЕСА_2 за власні кошти демонтувати приточно -витяжну вентиляцію, самовільно влаштовану з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до довідки з Державного реєстру правочинів № 5363877 від 30.01.2008 року ОСОБА_1 є власником приміщення магазину № 2а за адресою: АДРЕСА_2 . 20 грудня 2018 року розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 434 «Про демонтаж приточно -витяжної вентиляції, влаштованої з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 » зобов`язано ОСОБА_1 власника приміщення магазину АДРЕСА_1 а загальною площею 180 кв. АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 за власні кошти демонтувати приточно -витяжну вентиляцію, самовільно влаштовану з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку № АДРЕСА_2 . 31 січня 2019 року ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що відповідачем не виконано розпорядження № 434 про демонтаж самовільно встановленої притяжно -витяжної вентиляції. Просить позов задовольнити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення представника позивача, щодо демонтажу відповідачкою притяжно-витяжної вентиляції, самовільно встановленої зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 , а саме, що вказане не відповідає дійсності та спростовується актом ЛМКП «Айсберг» від 01.07.2019 та долученими фотографіями.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обгрунтовано підстав вважати, що відповідачем не виконано повністю розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 434 «Про демонтаж приточно-витяжної вентиляції, влаштованої з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 ».
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 149765862 від 17.12.2018 року ОСОБА_1 є власником приміщення магазину № 2а за адресою: АДРЕСА_2 .
22 жовтня 2018 року ЛМКП «Айсберг», як балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , скеровано відповідачу попередження про те, щоб у термін до 25.10.2018 року надати дозвільні документи на встановлення проточно -витяжної вентиляції на дворовому фасаді буд. № 12 на вул. Наливайка.
29 жовтня 2018 року ЛМКП «Айсберг» складено протокол про адміністративне правопорушення № 92 за ст. 150 КУпАП щодо ОСОБА_1 за встановлення на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_2 приточно -витяжної вентиляції.
29 листопада 2018 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації ЛМР розглянуто вказаний протокол та прийнято постанову № 778 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 51 грн. за самовільне влаштування приточно-витяжної вентиляції на дворовому фасаді будинку № 12 на вул. Наливайка.
29 листопада 2018 року ЛМКП «Айсберг» скерувало відповідачу попередження № 780 в якому зазначено, що ЛМКП «Айсберг» зобов`язує терміново демонтувати самовільно влаштовану приточно -витяжну вентиляцію на дворовому фасаді будинку № 12 на вул. Наливайка.
29 листопада 2018 року ЛМКП «Айсберг» складено акт обстеження технічного стану нежитлового приміщення магазину у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаним актом зафіксовано, що нежитлові приміщення магазину ОСОБА_1 знаходиться на 1 поверсі в будинку АДРЕСА_2 , а також те, що із вказаних приміщень самовільно влаштовано приточно -витяжну вентиляцію на дворовому фасаді будинку.
11 грудня 2018 року згідно з витягу із протоколу № 43 засідання міжвідомчої комісії Галицького району вирішено, ОСОБА_1 за власні кошти демонтувати приточно -витяжну вентиляцію, самовільно влаштовану з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 .
20 грудня 2018 року розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 434 «Про демонтаж приточно -витяжної вентиляції, влаштованої з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку № АДРЕСА_2 » ОСОБА_1 власнику приміщення магазину АДРЕСА_4 за власні кошти демонтувати приточно -витяжну вентиляцію, самовільно влаштовану з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку № АДРЕСА_2 .
31 січня 2019 року ЛМКП «Айсберг» складено акт про те, що відповідачем не виконано розпорядження № 434 про демонтаж самовільно встановленої притяжно -витяжної вентиляції.
Для зобов`язання відповідача виконати розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 434 «Про демонтаж приточно -витяжної вентиляції, влаштованої з нежитлових приміщень в приямок зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_2 », позивач звернувся з даним позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах своїх повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Згідно з Положенням про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (із змінами) до повноважень Галицької районної адміністрації віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).
Таким чином, за приписами вказаного Положення Галицька районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до судових органів із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до ст.152 ЖК УРСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих, у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкції будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.
Переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
За приписом п. 1.4.6. Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
Згідно з п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.
Відповідно до пункту 5.33 Державних будівельних норм України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005, затверджені наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури №80 від 18.05.2005, вентиляція вбудованих нежитлових приміщень повинна бути автономною. Витяжну вентиляцію приміщень, що розташовуються у габаритах однієї квартири, в яких відсутні пожежонебезпечні речовини і токсичні виділення, допускається приєднувати до загальної витяжної системи житлового будинку. Не допускається розташовувати витяжні шахти для викиду повітря із вбудованих приміщень перед вікнами квартир, а також прокладати повітроводи витяжної вентиляції вбудованих приміщень по фасадах житлового будинку.
Згідно з підпунктом 2.1.4 пункту 2.1 Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.02.2002 №28 (із змінами і доповненнями згідно з рішенням виконкому № 833 від 09.09.2011), технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови, є пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря.
Пунктом 2.3 Положення визначено, що самовільне встановлення технічних елементів (пристроїв) - це встановлення технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд без оформлення у встановленому порядку дозволу на їх розміщення та без дотримання вимог Положення.
Підпунктами 3.1.2, 3.3.2 пунктів 3.1 та 3.3 вказаного Положення забороняється розміщення та встановлення: технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпункті 2.1.4 на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд - пам`ятках архітектури; встановлення без відповідного дозволу: технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпункті 2.1.4, на невидимих зі сторони вулиць (площ) фасадах, стінах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу м. Львова.
Положенням про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 01.02.2002 р. №28 «Про впорядкування розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків на території м. Львова» та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради, забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій і споруд, а також їх встановлення без відповідного дозволу:
Відповідно до вищевказаного Положення технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови, є: пристрої та устаткування інженерного забезпечення будинків і транспорту; пристрої нічного оформлення та освітлення фасадів будинків; великі радіоприймальні антени, антени супутникового телебачення; пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря.
Відповідачем до матеріалів справи долучено протокол № 92 про адміністративне правопорушення від 29.10.2018 року, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП за встановлення на дворовому фасаді будинку приточно-витяжну вентиляцію на підтвердження усунення порушення, а саме демонтаж труби, до матеріалів справи долучено фото дворового фасаду будинку на вул. Наливайка, 12, після демонтажу труби притоку повітря та дві заяви вх. № 855 від 05.11.2018 року та від 06.12.2018 року вх. № 06.12.2018 року № 959, якими відповідач повідомив позивача про демонтаж приточно-витяжної вентиляції ЛМКП «Айсберг».
В суді першої інстанції допитано свідків ОСОБА_2 , головного інженера ЛМКП «Айсберг» та ОСОБА_3 , майстра по ремонту ЛМКП «Айсберг» які повідомилинаступне. Представниками ЛМКП «Айсберг» складено акт від 07.10.2019 року про те, що відповідачем не демонтовано приточно-витяжну вентиляцію, на момент складення акта від 07.10.2019 року пристрої вентиляції у приямку до будинку не були демонтовані. В свою чергу, майстер по ремонту ЛМКП «Айсберг» не зміг підтвердити наявності пристроїв вентиляції у приямку до будинку на момент складення актів від 01.07.2019 та від 07.10.2019 року.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів, приходить до висновку, що акти, складені комісією ЛМКП «Айсберг» від 01.07.2019 року та від 07.10.2019 року та обставини, що в них зафіксовані спростовуються долученими сторонами доказами, а саме фотофіксацією після демонтажу, поданого позивачем, так і відповідачем як додаток до акта ( а.с.48, 49, 59, 60).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації м. Львова залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002156 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Я. С. Попко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 30.01.2020 року