КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 372/4473/19                                                                                Головуючий у суді І інстанції Висоцька Г.В.
Провадження № 22-ц/824/3612/2020                                                        Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
26 лютого 2020 року                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Ігнатченко Н.В.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О., 
за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Альмораді», державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гнатюк Мирослави Валеріївни, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галина Михайлівна, про скасування державної реєстрації прав власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 , яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з указаною вище заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме: накласти арешт на житловий будинок загальною площею 660,8 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 662192432231) та земельну ділянку площею 0,122 га, кадастровий номер 3223186801:01:020:0144, за цією ж адресою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1874986732231).
На обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що до 30 жовтня 2019 року їй на праві приватної власності належало нерухоме майно: житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою (присадибна ділянка). Перехід права власності на зазначене нерухоме майно до ОСОБА_3 відбувся на підставі іпотечного застереження договору іпотеки від 25 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та первісним кредитором ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 25 червня 2015 року. Станом на дату застосування іпотечного застереження, а саме 31 жовтня 2019 року, розмір її заборгованості перед ОСОБА_3 (новим кредитором) складав 62 000 дол. США і остання, як учасник товариства, 21 листопада 2019 року внесла спірне нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ «Альмораді», тому в даний час саме це товариство є власником об`єктів нерухомості. Заявник вказала, що ОСОБА_3 , як нинішній кредитор та іпотекодержатель, порушила її право, не дотримавшись тридцятиденного строку, що був наданий їй для дострокового погашення заборгованості і до його перебігу здійснила реєстрацію права власності шляхом застосування іпотечного застереження. Окрім цього, державним реєстратором не дотримані вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в частині оцінки предмета іпотеки. На думку заявника, той факт що державна реєстрація права власності здійснювалась із суттєвими порушеннями та ці дії були направленні на задоволення інтересів майбутніх відповідачів: ОСОБА_3 та ТОВ «Альмораді» свідчить про реальну можливість утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення за її позовом про скасування державної реєстрації прав власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення, а сама заява не направлена на ефективний захист або поновлення прав позивача, ураховуючи те, що заявник не оспорює розмір та факт заборгованості перед новим кредитором, не оспорює дійсність договорів іпотеки, позики та додаткових угод до них, укладених між нею та кредитором (іпотекодержателем). При цьому спірне нерухоме майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки на момент пред`явлення цієї заяви вже відчужене від ОСОБА_3 до ТОВ «Альмораді».
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
Як на підставу своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ТОВ «Альмораді» отримало у свою власність спірний житловий будинок та земельну ділянку внаслідок проведення у незаконний спосіб державної реєстрації іпотечного майна за зверненням іпотекодержателя ОСОБА_3 до державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гнатюк М.В. та подальшого внесення іпотечного майна до статутного капіталу ТОВ «Альмораді», яке було створено 12 листопада 2019 року, з метою створення добросовісного кола набувачів та ускладнення механізму скасування державної реєстрації, що свідчить про наявність ризику втрати належного заявнику майна. Суд невірно визначив предмет спору: житловий будинок та земельна ділянка, які на момент пред`явлення даної заяви вже були відчужені кредитором іншій особі, тоді як предметом спору є право заявника витребування даного майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, що є підставою для застосування заходів забезпечення, передбачених статтями 149, 150 ЦПК України. Крім того, суд неправильно застосував правила пункту 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та норми частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку» щодо обов`язкового проведення оцінки предмета іпотеки для державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_3 - адвокат Губський Р.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість
Як на підставу своїх заперечень посилається на те, що заявник не довела необхідність накладення арешту на майно та в межах іншого судового провадження вже подала ідентичну заяву з позовною заявою, яка була залишена судом без задоволення, а саме лише посилання в даній заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заявляючи вимогу про накладення арешту, заявник не підтвердила будь-якими доказами здійснення ОСОБА_3 чи ТОВ «Альмораді» конкретних дій, спрямованих на відчуження спірного майна іншій особі після пред`явлення до суду заяви про забезпечення позову або на вчинення перешкод у виконанні рішення суду. При цьому основним видом діяльності цього товариства є надання майна в оренду, а не його продаж, тому накладення арешту на спірне майно перешкоджатиме веденню його господарської діяльності та може спричинити значні збитки. В апеляційній скарзі заявник зазначає про відсутність у неї майна та доходів, а отже встановленим є факт того, що майновий стан заявника може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, а це є беззаперечною підставою для застосування зустрічного забезпечення у випадку ухвалення судом рішення про забезпечення позову.
Відзиви на апеляційну скаргу інших учасників справи до суду не надійшли.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частиною третя статті 150 ЦПК України).
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою ж забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Отже, заявляючи вимогу про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за цією ж адресою (присадибна ділянка) заявник повинна була довести здійснення ОСОБА_3 чи ТОВ «Альмораді» конкретних дій, спрямованих на відчуження спірного майна або вчинення перешкод у майбутньому виконанні потенційного рішення суду, проте матеріали справи не мітять доказів вчинення цими особами подібних дій, а посилання в заяві лише на можливість відчуження спірного майна на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.
Також суд першої інстанції встановив, що заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, що свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ураховуючи те, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до державного реєстру прав вносяться саме на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
Посилання заявника на недотримання новим кредитором (іпотекодержателем) строку для дострокового погашення заборгованості за договором позики та відсутність оцінки предмету іпотеки не мають значення для забезпечення позову та не можуть бути підставою для накладення арешту на спірне майно, оскільки питання обгрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, адже дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
На думку заявника основним видом діяльності ТОВ «Альмораді» є посередницька діяльність та продаж об`єктів нерухомості, що свідчить про реальну можливість відчуження спірного нерухомого майна на користь добросовісного набувача, що утруднить виконання судового рішення у разі задоволення позову.
Однак такі твердження не приймаються до уваги колегії суддів з огляду на те, що відповідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ «Альмораді» є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); агентства нерухомості; консультування з питань комерційної діяльності й керування; рекламні агентства; надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; надання в оренду вантажних автомобілів; тобтоосновним видом діяльності цього товариства є надання майна в оренду, а не його продаж.
При цьому, житловий будинок та земельна ділянка, на які заявник просить накласти обтяження у вигляді арешту, на момент пред`явлення заяви вже відчужене від кредитора ОСОБА_3 до ТОВ «Альмораді», а враховуючи основний вид діяльності ТОВ «Альмораді»(надання майна оренду), накладення арешту на спірне майно може перешкодити веденню цим товариством своєї господарської діяльності та спричинити значні збитки для нього, зокрема через неможливість укладення відповідних господарських договорів, в тому числі таких, які стосуються утримування даного майна, що є недопустимо.
Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, оскільки він є цілком недоречним, необґрунтованим та неспівмірним видом забезпечення позову у справі враховуючи те, що заявник не оспорює розмір та факт заборгованості перед новим кредитором, не оспорює дійсність договорів іпотеки, позики та додаткових угод до них, укладених між нею та кредитором (іпотекодержателем), при тому, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, який вона має намір пред`явити.
Крім того, під час апеляційного перегляду справи встановлено, що не очікуючи апеляційного перегляду даної справи, вже у січні 2020 року заявник знову звернулася до суду з ідентичною заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, втім ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року у справі № 372/190/20 в задоволенні такої заяви відмовлено з підстав її необґрунтованості. 
Отже, в межах іншої судової справи станом на день розгляду апеляційної скарги повторно розглянуто питання щодо забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та інших відповідачів про скасування державної реєстрації прав власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, а тому за відсутності інших підстав та нових обставин такі дії заявника можуть свідчити про зловживання процесуальними правами (стаття 44 ЦПК України), а не про ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                     Н.В. Ігнатченко
 
Судді:                                                                                                               С.А. Голуб
 
                                                                                                                          Д.О. Таргоній