УХВАЛА
 
06 лютого 2020 року
м. Київ
 
Справа № 239/581/18
Провадження № 51-4823ск19
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого         ОСОБА_1 , 
суддів:                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 09 квітня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року,
 
в с т а н о в и в:
 
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Як убачається з касаційної скарги ОСОБА_4 , він вказав як суд касаційної інстанції Верховний Суд України, однак, відповідно до положень п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом касаційної інстанції є Верховний  Суд.
Згідно з пунктами 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
 
Однак касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.
 
Так, з її змісту вбачається, що ОСОБА_4 порушує питання про незаконність  вироку місцевого суду стосовно нього та ухвали апеляційного суду, якою цей вирок залишено без змін. Проте доводи  засудженого по суті зводяться до тверджень про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з вимогами статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при постановленні судових рішень, навести конкретні аргументи в обгрунтування кожної позиції.
 
Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначено, що її подано на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 09 квітня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року, однак  у прохальній частині касаційної скарги не вказано жодних вимог щодо цих судових рішень, а лише порушено питання про призначення йому більш м`якого покарання.Таким чином, вимоги засудженого не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК України.
 
Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
 
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
 
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК України, Суд, 
 
п о с т а н о в и в:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 09 квітня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3