Справа № 442/75/19                                Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В. 
Провадження № 22-ц/811/3053/19                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 січня 2020 року м.Львів

 Справа № 442/75/19
  Провадження № 22ц/811/3053/19
       
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
з участю  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі  19 червня 2019 року у складі судді  Крамара О.В., 
у справі         
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб: Дрогобицької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку,-      
                                           встановив:        
9 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із цим позовом, у якому просить: зобов`язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку у АДРЕСА_1 , яку ним захоплено за рахунок земель загального проїзду (розвороту): 50 см (шириною) і 10 м (довжина), загальна площа зайнятої ділянки становить 5 кв.м, шляхом демонтування паркану на бетонній основі протягом 15 днів з часу набрання рішенням законної сили та приведення заїзду у попередній стан. В обґрунтування позову посилається на те, що вулиця АДРЕСА_2 м.Дрогобичі включає у себе провулок, який знаходиться в межах номерів 56/1, 50, 56/5,56/3. Даний провулок в межах вказаних будинковолодінь включає в себе проїзд до кожного з будинків та місце для розвороту транспортних засобів. Вказує, що провулок (проїзд) закінчується місцем для розвороту транспортних засобів в межах земель, які прилягають до цих будинковолодінь. Зазначає, що 30 червня 2018 року, ОСОБА_3 , який проживає у АДРЕСА_1 самоправно, під приводом «вирівнювання» паркану (металевої сітки) та заміни паркану на більш сучасніший, витягнув залізні стовпці, вирив канави на нові стовпці та змінив межу своєї земельної ділянки за рахунок проїзду загального користування, чим звузив проїзд на 50 см (ширини) і 10 м (довжини). Стверджує, що відповідач своїми діями захопив ділянки загального користування; зменшив можливості для розвороту, повороту транспортних засобів, які заїжджають провулок. Вважає, що внаслідок самозахвату відповідачем земель загального користування (проїзду) порушується право на користування земельною ділянкою (проїздом), оскільки внаслідок таких протизаконних дій проїзд зменшився і його ширина стала меншою, ніж це передбачено нормами ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Просить позов задовольнити.
       Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 червня 2019 року в позові відмовлено.
  Рішення суду оскаржив позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.
3 січня 2020 року ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_3 . 
ОСОБА_3 проживає в будинку АДРЕСА_1 .
Сторони є сусідами по вулиці, їхні будинковолодіння не межують між собою.
Позивач зазначає, що 30 червня 2018 року відповідач змінив межу своєї земельної ділянки за рахунок проїзду загального користування, тим самим звузивши проїзд на 50 см (ширини) і 10 м (довжини), відбулось захоплення земель загального користування.
Судом першої інстанції встановлено, що доводи позивача щодо захоплення та зміни меж земельної ділянки відповідачем ґрунтуються на припущеннях, суду не наведено доказів того, що відповідачем порушуються (не визнаються) його права чи інтереси. 
Зокрема, позивач не довів, що площа земельної ділянки відповідача збільшена та ним захоплена частина проїзду. Не наведено доказів, що земельна ділянка відповідача не відповідає розмірам земельної ділянки, наданої відповідачеві.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його вимоги. 
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд ухвалює рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно із ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме його право порушено. 
Доказів про неможливість розвороту відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,- 
п о с т а н о в и в :
Залишити рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 червня 2019 року без змін, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 4 лютого 2020 року.
Головуючий

Судді