УХВАЛА

03 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  911/168/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В., 

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 (далі -                    ОСОБА_1 , скаржник)
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019
у справі № 911/168/18
за позовом Національного банку України (далі - Банк)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліферунг ЛТД» (далі - ТОВ «Ліферунг ЛТД», скаржник),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»,
про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму 4   919   800, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.02.2019 (згідно з відміткою штампу вхідної кореспонденції Північного апеляційного господарського суду) через Північний апеляційний господарський суд звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 911/168/19, оскільки    вважає,    що її винесено    з порушенням    норм    процесуального    права, чим позбавив можливості скаржника на чергове звернення до суду за захистом своїх прав та порушив принципи рівності та змагальності сторін. 

На думку скаржника, суд апеляційної інстанції повинен був не відмовити у відкритті апеляційного провадження, а повернути апеляційну скаргу, як передбачено частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Також, у поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить залучити його до розгляду цієї справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; здійснити розгляд касаційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, визнати їх явку обов`язковою. 

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2020 у справі № 911/168/19 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т.М. (головуючий суддя), судді: Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.

Відповідно до частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

25.02.2020 зареєстровані Судом заперечення Банку на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в яких Банк просить: визнати зловживанням подання касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі №911/168/18; застосувати заходи процесуального примусу до ОСОБА_1 у вигляді штрафу; повернути без розгляду касаційну скаргу, обґрунтовуючи тим, що подана касаційна скарга має технічний характер та спрямована на затягування розгляду справи, відтак є зловживання правом в розумінні статті 43 ГПК України.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 911/168/19 та заперечення Банку, Касаційний господарський суд доходить висновку про залишення касаційної скарги без розгляду з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019, якою суд апеляційної інстанції втретє відмовив ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 31.01.2019 у справі № 911/168/18, керуючись пунктом 3 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки вже є ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

З огляду на процесуальну поведінку Фатули Т.М. , який є одночасно директором відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліферунг ЛТД», Касаційний господарський суд вважає за необхідне відзначити таке.

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.01.2019 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. У рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» за кредитним договором від 14.07.2008 №38/08-08/СТ (з додатковими договорами) у сумі 4 453 666          грн. заборгованості за кредитом та 432   310,65 грн. заборгованості за процентами та заборгованості за кредитним договором від 13.05.2014 № 12/09/5 (з додатковими угодами)   у сумі 2 000   000 000 грн. заборгованості за кредитом та 135   863   013, 70 грн. заборгованості за процентами на користь НБУ, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2009 (зі змінами та доповненнями), яке належить ТОВ          «Ліферунг ЛТД»; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 4 919 800 грн. (без ПДВ).

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 31.01.2019, ОСОБА_1 12.04.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у справі № 911/168/18 на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки останній не усунув недоліки апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 у справі № 911/168/18 ОСОБА_1 17.07.2019 звернувся з касаційною скаргою  до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 у справі №   911/168/18 - без змін.

22.10.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області 31.01.2019 у справі № 911/168/18. При цьому, скаржником не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 31.01.2019 у справі № 911/168/18, на підставі пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки вже є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Не погоджуючись з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 911/168/18 ОСОБА_1 01.11.2019 звернувся з касаційною скаргою  до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі №911/168/18 на підставі пункту 2 частини другої статті 293 ГПК України, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Верховний Суд звернув увагу скаржника на приписи частин першої та другої статті 43 ГПК України в яких зазначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

21.12.2019 ОСОБА_1 втретє звернувся до Північного апеляційного господарського суду (аналогічна за формою та змістом з апеляційними скаргами, з якими апелянт звертався 12.04.2019 та 22.10.2019), в якій також просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 31.01.2019р. у справі № 911/168/18 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Банку повністю. При цьому, скаржником також не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення. Також колегія суддів звернула увагу скаржника, що відповідно до частин першої та четвертої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 911/564/18 ОСОБА_1 07.02.2020 втретє звернувся з касаційною скаргою (аналогічна за формою та змістом з касаційними скаргами, з якими скаржник звертався 17.07.2019 та 01.11.2019) до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Вказані вище обставини стали підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до приписів пункту 1 частини п`ятої статті 260 ГПК України, а тому правильне застосовування судом апеляційної інстанції даної норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що касаційна скарга ОСОБА_1 має ряд суттєвих недоліків.

Так, статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги. 
За приписами пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зміст касаційної скарги, по суті, являє собою перелік загальних норм ГПК України та інших нормативно-правових актів, доводи скаржника по суті зводиться до власного тлумачення норм права та до того, що Верховний Суд просто повинен скасувати ухвалу апеляційного господарського суду. 

Разом з цим, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На порушення наведених приписів до поданої касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, або документів, що підтверджують підстави звільнення від такої сплати.

Також відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України: касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Однак, касаційна скарга подана поза межами строку, визначеного статтею 288 ГПК України та не містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду.

Касаційний господарський суд вважає за необхідне відзначити, що процесуальна поведінка відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліферунг ЛТД» (далі - ТОВ «Ліферунг ЛТД»), директором якого є ОСОБА_1 , не відповідає вимогам статті 43 ГПК України, щодо добросовісного користування процесуальними правами.

Так, за період часу з квітня 2019 по лютий 2020 від ТОВ «Ліферунг ЛТД», за підписом директора Фатули Т.В., надійшло до Верховного Суду низка касаційних скарг, які подаються на всі ухвали суду апеляційної інстанції, що підлягають оскарженню. Зокрема:
1) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №911/168/18, якою зупинене апеляційне провадження у зв`язку з надходженням заяви ТОВ «Ліферунг ЛТД» про відвід судді; 
2) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 у справі №911/168/18, якою зупинено апеляційне провадження у зв`язку з направленням матеріалів справи № 911/168/19 до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ТОВ «Ліферунг ЛТД»; 
3) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі №911/168/18, якою зупинено апеляційне провадження у зв`язку з направленням матеріалів справи № 911/168/19 до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ТОВ «Ліферунг ЛТД»; 
4) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 у справі №911/168/18, якою зупинене апеляційне провадження у зв`язку з надходженням заяви ТОВ «Ліферунг ЛТД» про відвід судді.

За результатами розгляду даних касаційних скарг, Верховним Судом відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі частини 2 статті 293 ГПК України.

Тобто всі дії ОСОБА_1 особисто та ТОВ «Ліферунг ЛТД», в інтересах якого діє його ж керівник ОСОБА_1 , протягом тривалого часу взаємоузгодженні та спрямовані на затягування судового процесу шляхом подання численних безпідставних апеляційних та касаційних скарг на судові рішення, прийняті судом як першої, так і апеляційної інстанцій.

За таких обставин чергове подання ОСОБА_1    касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019    у справі № 911/168/18 з численними недоліками, враховуючи попередню поведінку скаржника, Суд визнає зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. 

Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 43 ГПК України).

Відповідно до частини третьої статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. 

З міркувань наведених вище та, враховуючи наведені обставини, суд визнає подання касаційної скарги зловживанням процесуальними правами та залишає її без розгляду.

Статтею 131 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Виходячи зі змісту статей 43, 131, 135 ГПК України суд касаційної інстанції може вжити заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу лише в процесі розгляду касаційної скарги, зокрема, й на стадії вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це - роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення названого Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Враховуючи викладене та заперечення Банку, Касаційний господарський суд доходить висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами і, зважаючи на особу скаржника (який є фізичною особою), характер дій скаржника та обставини їх вчинення, застосовує захід у вигляді штрафу у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2   102, 00 грн.

Враховуючи, що Суд залишає без розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 , заявлені клопотання про залучення скаржника до розгляду цієї справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; здійснення розгляду касаційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та визнання їх явки обов`язковою, Касаційним господарським судом по суті не розглядаються.

Керуючись статтями    43, 131, 135, 234, 235, 290, 314 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати подання касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 911/168/18 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 911/168/18 залишити без розгляду.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - боржник (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Івано-Франківським МУВС МВС України в Івано-Франківській області 21.11.1996; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 » індивідуальний податковий номер 295154133) в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795) за зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною, не може бути оскаржена та підлягає негайному виконанню.

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                                І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    І. Булгакова