Постанова
Іменем України
 
11 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 753/11378/17
провадження № 61-44253св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Денвал Фрут»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року у складі судді: Колесника О. М. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Шебуєвої В. А., Оніщука М. І.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позов мотивовано тим, що у вересні 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Денвал Фрут» (далі - ТОВ «Денвал Фрут») укладено договір № K5KLOF04153 про надання овердрафтового кредиту (далі - договір про надання овердрафтового кредиту), згідно якого ТОВ «Денвал Фрут» отримало кредитний ліміт овердрафту у розмірі 316 000,00 грн, строком до 04 вересня 2014 року з безперервним користуванням кредитом не більше 30 днів та сплатою процентів за користування кредитом. Між АТ КБ «ПриватБанк»  та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № K5VKLOF04153/DP1 від 05 вересня 2013 року (далі - договір поруки), відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за виконання зобов`язань ТОВ «Денвал Фрут» за договором про надання овердрафтового кредиту. Втім, станом на 09 червня 2017 року заборгованість за порушення зобов`язань за кредитним договором становила 4 806 485,78 грн, яка складається з: 2 776 783,46 грн заборгованості за кредитом; 1 701 740,23 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 327 962,09 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На вимогу банку ні відповідач ні ТОВ «Денвал Фрут» належним чином добровільно свої зобов`язання не виконують.
 
АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 524 503,54 грн заборгованості по процентам за користування кредитом на підставі договору про надання овердрафтового кредиту № K5KLOF04153 та судові витрати.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року, позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користьАТ КБ «Приватбанк» 524 503,54 грн в рахунок стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом на підставі договору № K5KLOF04153 про надання овердрафтового кредиту. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої договором вимоги. ОСОБА_1 у договорі поруки надав свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором. Припинення поруки за умови, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя передбачено лише у тому випадку, якщо договором поруки не встановлено строку припинення поруки. Відповідно до пункту 4.1 договору поруки сторони домовилися, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитом. Тобто сторони при укладенні договору поруки визначили строк, після якого порука припиняється.
 
Аргументи учасників справи
 
У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. При цьому, посилався на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права
 
Касаційна скарга мотивована тим, що зобов`язання за договором поруки припинилися на підставі частини першої та частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк в односторонньому порядку змінив обсяг зобов`язань у бік збільшення щодо розміру кредиту та розміру відсотків, а поручитель не надавав своєї згоди на вказані зміни умов договору, крім цього, банк звернувся з вимогою поза межами встановленого шестимісячного строку.
 
У жовтні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» подаловідзив на касаційну скаргу, підписаний адвокатом Сокуренком Є. С., в якому просить касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 погодився зі збільшенням своєї відповідальності як поручителя за договором про надання овердрафтового кредиту. Вказує, що договором про внесення змін до договору № K5KLOF04153 про надання овердрафтового кредиту ліміт кредитування становив 2 941 000 грн на строк до 01 вересня 2016 року. Відповідно до пункту 4.1 договору поруки сторони домовилися, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Тобто сторони при укладенні договору поруки визначили строк, після якого порука припиняється.
 
Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року призначено справу до судового розгляду та відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що 05 вересня 2013 року між банком та ТОВ «Денвал Фрут» укладено договір № K5VKLOF04153 про надання овердрафтового кредиту, згідно якого ТОВ «Денвал Фрут» отримав кредитний ліміт овердрафту у розмірі 316 000,00 грн, строком до 04 вересня 2014 року з безперервним користуванням кредитом не більше 30 днів та сплатою процентів за користування кредитом: протягом 1-3 днів - 17% річних, протягом 4-7 днів - 18% річних, протягом 8-15 днів - 20% річних, протягом 16-30 днів - 21 % річних.
 
05 вересня 2013 року з метою забезпечення виконання зобов`язань, які виникли на підставі договору про надання овердрафтового кредиту між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № K5VKLOF04153/DP1.
 
За вказаним договором поруки поручитель  ОСОБА_1 зобов`язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання зобов`язань ТОВ «Денвал Фрут» та надав згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень. Додаткові узгодження про такі збільшення з поручителем не потрібні.
 
У період з 22 листопада 2013 року по 26 листопада 2015 року між банком та ТОВ «Денвал Фрут» укладались договори про внесення змін до договору № K5VKLOF04153 про надання овердрафтового кредиту від 05 вересня 2013 року, відповідно до яких кредитний ліміт овердрафту становить 2 941 000,00 грн, строком до 01 вересня 2016 року з безперервним користуванням кредитом не більше 30 днів та сплатою процентів за користування кредитом: протягом 1-3 днів - 31% річних, протягом 4-7 днів - 32% річних, протягом 8-15 днів - 33% річних, протягом 16-30 днів - 34 % річних.
 
У зв`язку із порушеннями зобов`язань у ТОВ «Денвал Фрут» виникла заборгованість, яка станом на 09 червня 2017 року становила 4 806 485,78 грн, що складається з: 2 776 783,46 грн заборгованості за кредитом; 1 701 740,23 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 327 962,09 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
 
При залишенні без змін рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що порука не припинилася і заборгованість по процентам підлягає стягненню із поручителя. 
 
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками судів з таких підстав.
 
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
 
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
 
У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
 
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
 
У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».
 
У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя».
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.
 
У пункті 4.1 договору поруки № K5VKLOF04153/DP1 сторони передбачали, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, строк поруки у договорі поруки № K5VKLOF04153/DP1 від 05 вересня 2013 року не встановлений.
 
Суди встановили, що строк користування кредитом до 01 вересня 2016 року.
 
Банк з позовом до поручителя про стягнення процентів звернувся у червні 2017 року,тобто поза межами шестимісячного строку чинності поруки.
 
За таких обставин, суди зробили неправильний висновок про задоволення позову.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалено без додержанням норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 11 801,33 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 15 735,10 грн, а тому з банку на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.
 
Відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення 524 503,54 грн заборгованості по процентам за користування кредитом на підставі договору № K5KLOF04153 про надання овердрафтового кредиту.
 
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 27 536,43 грн судових витрат.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                               Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук