ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020                                                                                             Справа №  904/4012/19
м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач)
суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 у справі №904/4012/19 (суддя Євстигнеєва Н.М.; рішення ухвалене о 15:25 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 08.11.2019)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, Донецька область
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград, Дніпропетровська область
про стягнення штрафу у розмірі 35900,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу в сумі 35900,00 грн.
Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України обґрунтовано тим, що відповідач як вантажовідправник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, оскільки допустив порушення при складенні перевізних документів, а саме зазначив у накладних неправильну масу вантажу, що було виявлено під час проведення переважування та про що складено відповідні комерційні акти.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 у справі №904/4012/19 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 35900 грн. 00 коп. штрафу за неправильно зазначену у накладних масу вантажу та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог. Також суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для зменшення розміру штрафу.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 у справі №904/4012/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що не згодний з ухваленим рішенням, вважає його прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не застосовано норми ч.3 ст.551 ЦК України, згідно з положенням якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а також не враховані приписи ч.1 ст.233 ГК України, за якими судом повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Судом не враховано, що правила ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. За твердженням відповідача, позивач не надав суду доказів настання наслідків та спричинення будь-яких збитків внаслідок розбіжностей у накладних №45650785, №45703899 та комерційних актах стосовно того, що у вказаних документах різні дані щодо маси вантажу у вагонах №56874944, №56871635, в судовому рішенні не зазначено які збитки поніс позивач. Вказує на те, що станціями відправлення всупереч встановленої заборони прийнято до перевезення та постановлено у поїзд вагони №56874944, №56871635, які за твердженням позивача, завантажені понад їх вантажопідйомність. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги вина позивача у прийманні до перевезення вантаж у вагонах, що завантажені з перевищенням їх вантажопідйомності, та не враховано, що Залізниця заборонено приймати до перевезення вантажі у вагонах завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, а також відсутності систематичного недовантаження/перевантаження вагонів з боку відповідача. За таких обставин, на думку скаржника, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки не відповідають дійсним обставинам справи і не підтверджуються достовірними доказами, а тому оскаржуване рішення не відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для його скасування. Скаржник також вважає, що судом не надана належна оцінка технічному паспорту засобу ваговимірювальної техніки №82 ст. Покровськ Донецької залізниці. Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в технічному паспорті зроблені виправлення у не передбачений законом спосіб. Вважає, що комерційними актами не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничних накладних, а встановлено тільки невідповідність між масою вантажу, зазначені у цих накладних та фактичною масою вантажу в натурі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 у справі №904/4012/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач (АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця") у своєму відзиві заперечує проти доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 без змін. Позивач зазначає, що станцією відправлення - Богуславський Придніпровської залізниці вага вантажу у вагонах №56874944 та №56871635 не перевірялась і вони були прийняті до перевезення відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та поставлені у складі поїздів на підставі перевізних документів наданих та заповнених відправником, вага вантажу у спірному вагоні була визначена вантажовідправником. Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. При цьому, штраф, відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. Позивач зазначає на те, що в технічному паспорті ЗВВТ №82 наявні всі відмітки про своєчасне проходження перевірок і в разі, якщо б дані зазначені в технічних характеристиках ваг не відповідали вимогам "Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України", затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442, то вони б не пройшли перевірку і на них не допускалося б зважування вантажів, що перевозяться залізницями. Тому, зважування на даних вагах можливе і проводиться лише в статичному стані з зупинкою, про що і зазначено в комерційних актах №№482004/243, 482004/245.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

У квітні 2019 року за накладними №45650785 та №45703899, які у відповідності до статті 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відправлено вагони №№56874944, 56871635 з вантажем - вугілля кам`яне марки г- газовий (а.с. 20, 23).
Вантажоодержувачем за вказаними залізничними накладними (графа 4) є ДТЕК Курахівська ТЕС (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85612, Донецька область, м.Курахове, вул. Енергетиків, 34.
Вантажовідправником є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

29.04.2019 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми №24321 від 29.04.2019 станції Покровськ здійснено комісійне переважування вагону №56874944, результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 29.04.2019 і складено акт загальної форми 402 в/ст від 29.04.2019 та комерційний акт №482004/243 від 29.04.2019 (а.с.16).
Комерційний акт №482004/243 від 29.04.2019 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150-титонних статичних вагах станції (повірка 24.01.2019) вагона №56874944, відправленого за накладною №56874944, було встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою більше документа на 1050 кг та понад вантажопідйомність вагону 950 кг. Вага нетто за документом 68900 кг, фактично вага нетто склала 69950 кг. 
Після дозування надлишок вантажу з вагону №56874944 перевантажено у вагон №63591002.
Вагон №56874944 за досильною накладною №49533755 (а.с.21-22), у графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту №482004/243 від 29.04.20019, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 05.05.2019 о 01:36 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

01.05.2019 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми №24329 від 30.04.2019 станції Покровськ здійснено комісійне переважування вагону №56871635, результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 29.04.2019 і складено акт загальної форми 411 в/ст від 01.05.2019 та комерційний акт №482004/245 від 01.05.2019 (а.с.19).
Комерційний акт №482004/245 від 01.05.2019 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150-титонних статичних вагах станції (повірка 24.01.2019) вагона №56871635, відправленого за накладною №45703899 було встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою більше документа на 1100 кг та понад вантажопідйомність вагону 1100 кг. Вага нетто за документом 71000 кг, фактично вага нетто склала 72100 кг. 
Після дозування надлишок вантажу з вагону №56871635 перевантажено у вагон №63591002.
Вагон №56871635 за досильною накладною №49546658 (а.с.24-25), у графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту №482004/245 від 01.05.20019, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 05.05.2019 о 01:35 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.
Вагон №63591002 з перевантаженим у нього надлишком вугілля з вагонів №№56874944, 56871635 в кількості 2400 кг був також відправлений за досильною накладною №49598816 (а.с.26-27) на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 05.05.2019 о 10:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

Позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України у зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №45650785 (вагон №56874944) та залізничній накладній №45703899 (вагон №56871635), нарахував відповідачу штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати в сумі 35900,00 грн., розмір якого підтверджується розрахунком позивача (3590,00 грн. - провізна плата за всю відстань перевезення х 5) х 2).

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 35900,00 грн.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до частини третьої статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.
Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Пунктом 2.3. розділу II Правил оформлення перевізних документів затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.
Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно зі статтею 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
У частині четвертій статті 52 Статуту залізниць України визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.
Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно з пунктом 5.5. розділу V Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.
Порядок проведення зважування передбачений Правилами перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а саме розділом Правила приймання вантажу до перевезення.
Відповідно до пункту 5 Правил загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004 №279.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 23.03.2018 у справі №916/3615/16.

Враховуючи те, що відомості про масу вантажу у залізничні накладні №45650785 і №45703899 внесено ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", то у залізниці відсутній обов`язок перевірки відповідності вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладних, при прийнятті вантажу до перевезення.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 35900,00 грн. штрафу, місцевий господарський суд виходив із того, що має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеного у залізничних накладних та встановленого про контрольному зважуванні, а тому відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України вимоги позивача про стягнення з відповідача у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення є обґрунтованими та правомірними.

З урахуванням встановлених вище обставин та наведених положень законодавства колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, зі змісту залізничної накладної №45650785 (графа 55) вбачається, що маса вантажу визначена відправником у вагоні №56874944 становить 68900 кг (графа 24); спосіб визначення маси - вагонні ваги статичні - визначено відправником (графа 26); завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником (графа 28).
Зі змісту залізничної накладної №45703899 (графа 55) вбачається, що маса вантажу визначена відправником у вагоні №56871635 становить 71000 кг (графа 24); спосіб визначення маси - вагонні ваги статичні - визначено відправником (графа 26); завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником (графа 28).
Матеріалами справи підтверджується, що на станції Покровськ Донецької залізниці на підставі актів загальної форми було проведено перевірки маси вантажів, що слідували за залізничними накладними №45650785 і №45703899. Під час перевірок було виявлено, що маса вантажу у вагонах №56874944 та №56871635 не відповідає масі, вказаній відправником у вказаних накладних та складено комерційні акти:
- №482004/243 від 29.04.2019, відповідно до якого за результатами переважування вагону №56874944 виявилось розходження з документом, що на 1050 кг більше маси, зазначеної у накладній, та понад вантажопідйомність вагону на 950 кг;
- №482004/245 від 01.05.2019, відповідно до якого за результатами переважування вагону №56871635 виявилось розходження з документом, що на 1100 кг більше маси, зазначеної у накладній, та понад вантажопідйомність вагону на 1100 кг.
Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки підтверджує, що ваги 150 т, на яких проводилось зважування вагонів №№56874944, 56871635 повірені 24.01.2019 (а.с.34-35).

Апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що комерційними актами не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а лише встановлено невідповідність між масою вантажу, зазначеною у накладній та фактичною масою вантажу, за результатами зважування засобами вагоновимірювальної техніки, технічний паспорт якої не досліджено судом належним чином.
Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта, оскільки згідно з паспортом №146 351.02.00.001 ПС технічної документації ТОВ "Грам" та технічного паспорту ЗВВТ №82 ваги є статичними вагами ВВЕТ (ваги вагонні електронні тензометричні) 150 ДП (на яких проводилось зважування), що підтверджує можливість проведення зважування лише в статичному стані, тобто із зупинкою.
Як зазначено у спірних комерційних актах №482004/243 та №482004/245, зважування проводилось при подаванні вагону із зупинкою, тобто відповідно до технічних вимог для вагонних ваг, на яких здійснено зважування.
Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що в технічному паспорті зроблені виправлення у непередбачений законом спосіб відхиляються колегією суддів з огляду на те, що наявні виправлення в технічному паспорті ЗВВТ №82 не спростовують даних зазначених в технічному паспорті цих ваг, а також результатів контрольних зважувань, проведених залізницею 29.04.2019 і 01.05.2019 та зафіксованих у комерційних актах №482004/243 і №482004/245. Так в технічному паспорті ЗВВТ №82 наявні всі відмітки про своєчасне проходження перевірок, що є підтвердженням того, що дані зазначені в технічних характеристиках ваг відповідали вимогам "Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України", затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442, а тому такі ваги допущені до зважування вантажів, що перевозяться залізницями.
Щодо оцінки доводів відповідача про наявність підстав для зменшення розміру штрафу, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Зі змісту вказаної норми випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність у кожному конкретному випадку підстав для такого зменшення.
Відповідно до частини другої статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних та невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Місцевий господарський суд виходив із того, що недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків і можливість його зменшення Статутом не передбачена.
Апелянт не погоджується з відмовою суду у зменшенні розміру штрафу, оскільки вважає, що позивач не надав суду доказів настання наслідків та спричинення будь-яких збитків внаслідок розбіжностей у накладних №45650785, №45703899 та комерційних актах стосовно того, що у вказаних документах різні дані щодо маси вантажу у вагонах №56874944, №56871635, в судовому рішенні не зазначено, які збитки поніс позивач.
Судом апеляційної інстанції в межах предмету даного спору та доводів сторін не встановлено обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій в розумінні положень статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, тому колегія суддів погоджується з відмовою господарським судом у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.
Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 у справі №904/4012/19 - залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.02.2020.

Головуючий суддя                                                                                І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                    Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                    Л.П. Широбокова