УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2463/19 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Категорія 29 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді   Коломієць О.С.,
суддів Шевчук А.М., Талько О.Б. 
розглянувшиу порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/2463/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_2  на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року, яке ухвалене суддею Сташків Т.Б. у м. Новоград-Волинський
встановив:
У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнові збитки в розмірі 8497,61 грн, моральну шкоду у розмірі 9000 грн та сплачені судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що остання умисно пошкодила їй автомобіль Chery Tiggo, державний номер НОМЕР_1 . Відшкодовувати у добровільному порядку завдану шкоду відповідач відмовилась, у зв`язку з чим позивач просить позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки - вартість ремонту автомобіля 6050 грн та судові витрати 265,68 грн. У задоволенні позовних вимог про відшкодування послуг експерта в розмірі 1000 грн та моральної шкоди в розмірі 9000 грн відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених вимог, відповідач ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить  рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне  дослідження всіх обставин справи. Зазначила, що правила дорожнього руху порушила саме позивач, вважає що її вини у пошкодженні автомобіля немає, бо такої не завдавала майну позивача і вона не доведена в ході розгляду справи.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому просила звернути увагу на те, що 09.10.2019 р. старшим слідчим СВ Новоград-Волинського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області майором поліції Нагаль О.В. до ЄРДР внесено повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ст.125 ч.1 КК України; 16.12.2019 р. відкрито кримінальне провадження у справі № 1-кп/0285/729/19, у якій позивач - потерпіла, відповідач обвинувачена за ст. 125 ч.1 КК України. Також просила звернути увагу на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.06.2019 р. (копію якої додає) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, яка також характеризує відповідача як агресивну та скандальну людину.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Chery Tiggo, 2008 р.в, д.н. НОМЕР_1 . 
Відповідач ОСОБА_2 є жителькою с. Дідовичі Новоград-Волинського району Житомирської області.
28.05.2019 р. близько восьмої години ранку позивач рухалася на вказаному вище автомобілі по другорядній дорозі, що розташована поруч з автодорогою «Київ-Чоп». Біля будинку АДРЕСА_1 між нею та відповідачем виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_1 у вигляді саден на слизовій оболонці нижньої губи справа, на задній поверхні шиї зліва та синця в тім`яній ділянці справа, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 421 від 13.06.2019 належать до легких тілесних ушкоджень. Крім того, відповідач ОСОБА_2 пошкодила автомобіль ОСОБА_1 , вартість матеріальної шкоди за який становить, згідно із звітом про оцінку майна 6050,00 грн.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики, складеної головою Дідовицької сільської ради, на громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання характеризується з негативної сторони, має такі якості як жорстокість та неадекватність в поведінці, на яку постійно надходять скарги від сусідів та мешканців села.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог позивача, так як з особи, винної у завданні шкоди майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками у зв`язку з наступним. 
За правилами частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Установлено, що 28 травня 2019 року мало місце пошкодження автомобіля Chery Tiggo, 2008 р.в., що належить позивачу. Пошкодження сталося з вини відповідача - ОСОБА_2 , внаслідок умисних дій на ґрунті особистих недоброзичливих стосунків з позивачем.
09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 повідомлена під підпис про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що пошкодження майна сталося з вини відповідача, не можуть бути прийняті як підстави для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.
Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Жодних доказів, які свідчили б про відсутність вини у завданні позивачці шкоди відповідачем не надано ні в суді першої інстанції, ні при подачі апеляційної скарги. Матеріали справи навпаки містять документи, що підтверджують факт заподіяння шкоди відповідачем: довідка за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих в ЄО № 5773 від 28.05.2019, відповідь на звернення № 6973-220/01/2019 від 06.06.2019, витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню 12019060090000691 від 28.05.2019.
Крім того, в матеріалах справи наявні характеристика видана Дідовицькою сільською радою на гр. ОСОБА_2 та копія постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.06.2019 р. про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, роздруковані повідомлення зі сторінки в соціальній мережі Інтернет Facebook. Вказані документи, як опосередковані, свідчать про негативну поведінку відповідача ОСОБА_2 у відносинах з сусідами та мешканцями села.
Будь-яких доказів на спростування вказаних вище фактів відповідач не надала.
За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт завдання шкоди майну позивача, причину та розмір завданої шкоди, який підтверджений звітом про оцінку майна, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий:                                       Судді: