ПОСТАНОВА
Іменем України

15 січня 2020 року

Київ
справа № 334/4034/16-а(2-а/334/217/16)
провадження № К/9901/4239/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Дубини Л.А. від 25 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Олефіренко Н.А., Білак С.В., Шальєвої В.А. від 13 грудня 2017 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати незаконним рішенням робочої групи з вирішення спірних питань щодо    застосування    норм пенсійного законодавства    управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року  № 20;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі                        м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 60 % від суми заробітної плати працюючих суддів за аналогічною посадою зі всіма передбаченими надбавками відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідно до довідки Господарського суду Запорізької області  від 17 січня 2017 року;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі                       м. Запоріжжя здійснити перерахунок належної до виплати суми пенсії з дати подачі даного позову і сплачувати її у встановленому порядку з урахуванням раніше сплачених сум.  

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби період служби в лавах Радянської Армії з 27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року, що складає 2 роки та 15 діб.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі                           м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період служби в лавах Радянської Армії з 27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року, що складає 2 роки та 15 діб.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

3. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції,  виходив з того, що відповідно до частини 1статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження військової служби зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Згідно військового квитка позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР в період з 27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року. 
Враховуючи зазначені норми, період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.    

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби період роботи в комсомольських органах колишнього СРСР та на посаді державного арбітра Держарбітражу УРСР в Запорізькій області. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з                           27 жовтня 1974 року по 11 листопада 1976 року проходив службу у лавах Збройних Силах СРСР; 
з  2 жовтня 1978 року протягом 3 місяців 23 днів працював на посаді секретаря комітету комсомолу Інструментального заводу м. Саранськ;
з 12 лютого 1979 року працював начальником штабу комсомольського будівництва Пологівського райкому комсомолу Запорізької області, після чого за переводом був направлений на роботу  в апарат Запорізького обкому комсомолу;
з 1 жовтня 1980 року працював інструктором обкому комсомолу, а з 9 жовтня 1984 року був переведений на роботу в апарат Запорізької обласної ради народних депутатів;
з 9 жовтня 1984 року по 4 січня 1988 року  працював інструктором Запорізького облвиконкому;
з 4 січня 1988 року за переводом був переведений на посаду державного арбітра, а з          1 серпня 1988 року на посаду заступника головного державного арбітра, і з                         7 липня 1992 року постановою Верховної Ради    України призначений    першим заступником голови арбітражного суду Запорізької області, де працював до                       11 січня 2002 року. 
Позивач з 11 квітня 2007 року перебуває на облiку в управлiннi Пенсiйного фонду України в Днiпровському районi м. Запорiжжя отримуючи пенсiю по iнвалiдностi вiдповiдно до Закону У країни «Про загальнообов`язкове державне пенсiйне страхування». 
11 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсiї по iнвалiдностi, призначеної згiдно Закону України «Про загальнообов' язкове державне пенсiйне страхування» на пенсiю за віком, призначену згiдно Закону України «Про державну службу». 
Рішенням робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства управління Пенсійного фонду України в Ленінському                  м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року № 20 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

6. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди передніх інстанцій помилково вважають, що право на пенсію державного службовця мають тільки особи, які працювали на посадах зазначених в статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.
Згідно Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України. 
Статтею 118 КЗпП України передбачено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.  

8. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя не подано. 
          
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, який набрав чинності з 1 травня 2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10. Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від                             16 грудня 1993 року № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

11. Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону  України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

12. Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII  на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

13. Абзацами 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.    

14. Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення № 1049.

15. Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

16. Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних посадах.

17. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 3 червня 1994 року                 № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Таким чином, вищезазначеними нормами передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року.

19. Суд касаційної інстанції зазначає, що судами попередніх інстанцій не досліджено, чи відносяться посади в комсомольських організаціях, які займав позивач, до виборної посади, в розумінні статті 118 Кодексу законів про працю України.

20. Крім того, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції не досліджувалось питання чи підлягає зарахування до стажу державної служби період роботи позивача на посаді державного арбітра Держарбітражу УРСР в Запорізькій області. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України  підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

22. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що     постанова суду першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                                 Я.О. Берназюк
                                                                                                                І.В. Желєзний