Постанова 
Іменем України                                       
29 січня 2020 року 
 
м. Київ
справа № 200/18263/15-ц
провадження № 61-4922св18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), 
суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа № 5»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - головне управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Куценко Т. Р.,              Демченко Е. Л., Максюти Ж. І., від 05 грудня 2017 року. 
Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування
У серпні 2015 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» (далі - ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - головне управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області, про встановлення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наприкінці серпня 2014 року директор ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» запросила її на роботу за сумісництвом викладачем музики цієї школи, на що вона дала згоду. Починаючи з 01 вересня 2014 року, у дні вільні від своєї основної роботи вона провела 65 уроків. При цьому письмового трудового договору відповідно до вимог КЗпП України з нею укладено не було. 29 вересня        2014 року, знаходячись у приміщенні відповідача, на перерві після проведеного уроку вона впала на мокрій після миття підлозі біля конференц-зали, у результаті чого отримала закритий перелом зі зміщенням лівої стегнової кістки та була доставлена до лікарні. 01 жовтня 2014 року вона була прооперована та знаходилась на посттравматичному реабілітаційному лікуванні до 05 травня 2015 року. За результатами отриманої травми їй встановлена третя група інвалідності. Вказувала про те, що директор ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5», в приміщенні якої стався нещасний випадок, що спричинив тяжкі наслідки під час виконання трудових обов`язків, до територіального органу Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства до цього часу не надала і відмовляється надавати повідомлення про нещасний випадок з мотивів відсутності між школою та нею трудових відносин, посилаючись на те, що вона перебувала у школі з метою виконання разового доручення за усною домовленістю.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд встановити наявність трудових відносин між нею та ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» на момент нещасного випадку, що стався з нею 29 вересня 2014 року у приміщенні ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5», зобов`язати відповідача подати до Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області повідомлення про нещасний випадок, що стався з нею 29 вересня 2014 року у приміщенні вищезазначеної школи на перерві після проведеного уроку, прийняти рішення щодо призначення перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області діяльності 
ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» щодо дотримання вимог КЗпП України та законодавства про охорону праці.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Кудрявцевої Т. О., від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» на час нещасного випадку, що стався з нею 29 вересня 2014 року, у приміщенні ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5».                        У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  ОСОБА_1 довела факт перебування у трудових відносинах із ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5».
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 
2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та надав їм належну правову оцінку, відповідно до норм матеріального і процесуального права постановив рішення, яким встановив, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» на час нещасного випадку, що стався з нею 29 вересня 2014 року у приміщенні ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5».
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційну скаргу 
ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня             2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив факту прийняття позивача на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою та з відповідною оплатою її праці, не встановив факту роз`яснення працівникові його прав і обов`язків та про інформування під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Апеляційний суд не встановив, ким фактично працювала позивачка - викладачем музики, викладачем фортепіано чи викладачем музичної студії у приватній школі № 5 та яку кількість уроків вона провела. Не зазначив суд і фактичного періоду часу та в якому році позивач викладала фортепіано у приватній школі № 5 і за яких обставин, оскільки остання зазначала про те, що вона тривалий час (кілька років) займалась з окремими учнями. Відхиляючи докази, надані відповідачем, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що позивач не надала доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема доказів отримання заробітної плати у відповідача та її розмір, яку кількість уроків вона провела та який період часу працювала.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 
2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська у частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. У задоволенні позову відмовлено.             В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перебування сторін саме у трудових відносинах в зазначений період, які виникли на підставі трудового договору. Суд апеляційної інстанції вказав на відсутність доказів, які б вказували на необхідні елементи ознак трудових відносин, як то: вид роботи, тривалість робочого часу, порядок оплати, а отже й позовні вимоги у повній мірі визнав необґрунтованими.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що заявником надано докази на підтвердження наявності трудових відносин з відповідачем, не взяв до уваги, що відповідачем не заперечувалось, що нещасний випадок стався на території школи, а знаходитись на території шкоди, не будучи її працівником, неможливо у зв`язку з режимом доступу до приміщення школи. Заявник вказувала, що суд не надав належної правової оцінки індивідуальним відомостям органів Пенсійного фонду України про позивача як про застраховану особу, а також тому, що для встановлення наявності трудових відносин не має значення назва посади чи професії. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржене рішення суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 просить відхилити відзив відповідача та задовольнити касаційну скаргу. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
17 грудня 2018 року справу передано судді-доповідачу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 , 1949 року народження, працювала штатним викладачем музики у дитячій музикальній школі № 10 у м. Дніпро.
З 01 вересня 2014 року у деякі дні позивач викладала у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» уроки фортепіано. При цьому письмового трудового договору відповідно до вимог КЗпП України з нею укладено не було.
29 вересня 2014 року, знаходячись у приміщенні ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5», на перерві після проведеного уроку, послизнувшись на мокрій після миття кахельній підлозі біля конференц-зали школи, ОСОБА_1 впала та отримала травму - закритий перелом лівої стегнової кістки із зміщенням, у зв`язку із чим була доставлена до Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні й 01 жовтня 2014 року прооперована. 
За результатами отриманої травми 05 травня 2015 року їй встановлена третя група інвалідності.
04 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області з повідомленням про нещасний випадок при вищезазначених обставинах та про те, що керівництво ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» відмовляється проводити розслідування нещасного випадку.
На запит Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області територіальною Державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області була надана відповідь від 15 грудня 
2014 року, з якої слідує, що за наслідками проведеного у межах повноважень Державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області аналізу наданих документів, а також актів законодавства України було встановлено, що відносини між ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» та ОСОБА_1 не оформлювались, про що свідчать пояснення директора зазначеної школи ОСОБА_2 , яка зазначила, що ОСОБА_1 перебувала у ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» з метою виконання разового доручення за усною домовленістю.
Листом від 18 березня 2015 року ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» повідомила Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, Територіальне управління Держгіпромнагляду у Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_1 не є працівником школи, заяви від неї з проханням про розслідування нещасного випадку не надходило, ОСОБА_1 знаходилася на території школи у власних справах.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з положеннями статті 24 КЗпП України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі здійснення роботодавцем своєї статутної діяльності. Однією із ключових обставин, які підлягають встановлення у цій категорії справ, є факт допуску працівника до виконання трудових обов`язків.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві                                   та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»                       (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками                                 на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах була врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада           2011 року № 1232 (далі - Порядок).
Дія Порядку згідно пункту 2 поширювалась на власників підприємств або уповноважені ними органи; працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем, фізичних осіб-підприємців членів фермерського господарства, членів особистого селянського господарства, осіб, які працюють за договором укладеним відповідно до законодавства.
Відповідно до підпункту 5 пункту 38 Порядку факт перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, якщо відповідні документи не оформлені роботодавцем, але потерпілий фактично допущений до роботи, підтверджується в установленому порядку Державною службою з питань праці на запит голови спеціальної комісії або у судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених 
статтею 61 цього Кодексу.
Аналогічні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, врахувавши висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 21 червня 2017 року, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довела перебування у трудових відносинах з ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5», оскільки маючи основне місце роботи у дитячій музикальній школі № 10 у м. Дніпро, заяву про прийняття на роботу і трудову книжку вона ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» не подавала, не довела факту виконання трудових обов`язків з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця та виплати заробітної плати за трудовим договором. Виходячи із обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» не виникли трудові відносини. Доказам, які були надані позивачем на підтвердження позовних вимог, судом апеляційної інстанції була надана належна правова оцінка з урахуванням висновків суду касаційної інстанції. Під час нового розгляду справи позивачем не було надано інших доказів, які б достовірно свідчили про наявність між нею та відповідачем трудових відносин.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до дослідження й переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 
2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара 
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович