П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. Категорія: 106000000 	м.Одеса	Справа № 420/5512/19	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Квартирного-експлуатаційного відділу м. Одеси на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирного-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання протиправною відмову щодо виплати одноразової грошової допомоги, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Квартирного-експлуатаційного відділу м. Одеси (далі КЕВ), в якому просив: - визнати протиправними дії квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, які виразилися у відмові донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди; - зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 32 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, мотивуючи його тим, що одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована та виплачена без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, а тому такі дії Відповідача вважає не конституційними, незаконними та протиправними.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року        позов задоволено. Визнано дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, які виразилися у відмові донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, протиправними. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 32 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника начальника управління - головного інженера Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління та перебував на грошовому забезпеченні в квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеси.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 28 жовтня 2014 року № 650, позивача було звільнено у запас за пунктом “б” (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон № 2232-Х1І) та наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління (по стройовій частині) від 10 листопада 2014 року № 181 виключений зі списків особового складу управління.
Абзацом 10 пункту 1 наказу начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 10 листопада 2014 року № 181 було визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 у розмірі 50% за кожен повний календарний рік служби (всього 32 календарних років).
Зазначена одноразова грошова допомога була нарахована та виплачена позивачу без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, що підтверджується Розрахунком одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (Додаток 2 до листа від 05.09.2019 року за вих. № 4136), та яка, відповідно до Довідки про нарахування грошового забезпечення (Додаток 1 до листа від 05.09.2019 року за вих. № 4136) (далі - Довідка), входила до складу отримуваного грошового забезпечення, і яку отримував на момент звільнення з військової служби.
Листом від 05.09.2019 року за вих. № 4136, позивачу було відмовлено в задоволенні заяви, посилаючись на пункт 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція), і яка була чинною на момент звільнення Позивача з військової служби, відповідно до якого військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, звільненим з посад, на які вони були призначені, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконний акт, який звужує поняття грошового забезпечення та суперечить вимогам Закону № 2011-ХІІ.

П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист  військовослужбовців  та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон № 2011-XII) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов  грошового забезпечення військовослужбовців,  осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - Постанова № 1294) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання  грошового забезпечення  окремих категорій  військовослужбовців  Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкцію про розміри і  порядок виплати  щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція №550) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Інструкцією про  порядок виплати грошового забезпечення  військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № 260 від 11 червня 2008 року (далі - Інструкція № 260) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім  військовослужбовців  строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова  грошова  допомога в розмірі 50 відсотків місячного  грошового забезпечення  за кожний повний календарний рік служби.
Частиною 2 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу  грошового забезпечення  входять:
- посадовий оклад,
- оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види  грошового забезпечення  (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види  грошового забезпечення.
Грошове забезпечення  виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону № 2011-XII).
Згідно  пункту 1  Постанови № 1294  грошове забезпечення військовослужбовців,  осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів  грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення  військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (п.  2 Постанови № 1294).
Пунктом 1 Постанови Уряду № 889 установлено щомісячну додаткову  грошову  винагороду:
1) військовослужбовцям (крім  військовослужбовців  строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім  військовослужбовців  строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне  грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті  1  цього  пункту,  та  військовослужбовців  строкової військової служби): з  1  квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного  грошового забезпечення;  з  1  вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного  грошового забезпечення;  з  1  січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного  грошового забезпечення;  з  1  квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного  грошового забезпечення;  з  1  липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне  грошове забезпечення.
Згідно  п.  2 Постанови №889, граничні розміри,  порядок  та умови  виплати  щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  пунктом 1  цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду  грошового забезпечення.
На виконання зазначеної Постанови Уряду, наказом Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати  щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.
Цією Інструкцією визначено  порядок  та умови  виплати  особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Згідно  п.  3  Інструкції № 550, до місячного  грошового забезпечення,  з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види  грошового забезпечення  (крім винагород та морського  грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Тобто,  пункт  3  Інструкції  №550 містить перелік складових  грошового забезпечення,  з якого має обраховуватися і виплачуватися винагорода.
Пунктом  5  Інструкції № 550 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення  на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом  8  Інструкції  № 550 встановлено, що винагорода не включається до складу  грошового забезпечення,  з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів  грошового забезпечення.
Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на  грошове забезпечення,  передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (пункт  9  Інструкції  № 550).
Відповідно до положень  пункту  10  Інструкції  № 550, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому  пункті.
Аналогічні норми містилися і в наказі Міністерства оборони України «Про затвердження  Інструкції  про розміри і  порядок виплати  щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» від 15 листопада 2010 року №595, що був чинним до 16 грудня 2016 року, тобто до затвердження  Інструкції  №550).
Таким чином, історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень Постанови №889, в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону №2011-ХІІ та правилами  Інструкції  дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена Постановою № 889, не входить до структури і складу  грошового забезпечення військовослужбовців,  з якого нараховується й виплачується одноразова  грошова  допомога на підставі  пункту  2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ.
Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз  виплати,  позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді  грошового забезпечення  наявні (передбачені) кошти для її  виплати;  вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми  грошового забезпечення. Виплата  цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її  виплата  можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу  грошового забезпечення,  з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.
Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що щомісячна додаткова  грошова  винагорода, яка передбачена Постановою Уряду № 889,  не входить до структури і складу  грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова  грошова  допомога, передбачена  п.  2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 року в справі № 825/1138/17, від 18.07.2018 року в справі № 826/5785/16 та від 03.10.2018 року в справі № 817/1207/17.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирного-експлуатаційного відділу м. Одеси, - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року по справі № 420/5512/19, - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 ,  - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.