У Х В А Л А
24 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 757/5905/19
провадження № 61-21433ск19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, винагороди за підсумком роботи, суму середнього заробітку за час затримки, компенсації втрати частини грошових доходів,
В С Т А Н О В И В :
26 листопада 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Відповідно до супровідного листа Київського апеляційного суду відповідач у справі - АТ «Укрзалізниця» отримало повний текст постанови Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року - 18 жовтня 2019 року, що підтверджується штампом підприємства за вхідним номером № Ц-37298/0/67-19, а касаційну скаргу було подано до суду 26 листопада 2019 року, тому строк на касаційне оскарження пропущено.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 грудня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявникунадано строк для усунення її недоліків. Зокрема, АТ «Українська залізниця» необхідно було зазначити інші поважні та обґрунтовані підстави пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження.
Ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 грудня 2019 року отримана представником за довіреністю 03 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
На виконання ухвали суду адвокат Багнич О. А., який діє в інтересах АТ «Укрзалізниця», подав клопотання, у якому зазначає, що про оскаржуване рішення він дізнався, коли на адресу регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» надійшов повний текст постанови, що підтверджується копією супровідного листа Київського апеляційного суду з відміткою про отримання регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», який було додано до заяви про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Київським апеляційним судом прийнято постанову 08 жовтня 2019 року, повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2019 року, тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 11 листопада 2019 року.
Як вбачається з рішень судів, відповідачем у справі є АТ «Укрзалізниця», повний текст постанови Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року товариством отримано 18 жовтня 2019 року, що підтверджується копією супровідного листа із штампом підприємства за вхідним номером № Ц-37298/0/67-19, а касаційну скаргу було подано до суду 26 листопада 2019 року.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Враховуючи те, що адвокат АТ «Українська залізниця» не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне провадження, суд позбавлений можливості розглянути питання щодо поновлення заявнику пропущеного строку на касаційне оскарження. 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.          Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, станом на 24 лютого 2020 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 грудня 2019 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, винагороди за підсумком роботи, суму середнього заробітку за час затримки, компенсації втрати частини грошових доходів повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              А. С. Олійник