справа № 991/971/20
провадження №11-сс/991/237/20
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року                                                                місто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 лютого 2020 року,
в с т а н о в и в :
17 лютого 2020 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України.
22 лютого 2020 року ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду. В прохальній частині апеляційної скарги, зокрема, просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 лютого 2020 року, зобов`язати слідчого суддю ВАКС ОСОБА_3 провести повторний розгляд її скарги та зобов`язати детектива НАБУ внести відповідні відомості до ЄРДР про корупційні кримінальні злочини. 
Вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, виходячи з таких підстав.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК України право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.
Згідно з ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В той же час право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1, 2 статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
З поданої апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги особи, яка її подала на бездіяльність детектива НАБУ.
Однак, ч. 1 та 2 ст. 309 КПК України не передбачено можливості оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність детектива НАБУ. 
Крім того, при аналізі міжнародного права та практики ЄСПЛ з питань оскарження ухвал, які не підлягають оскарженню, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливостями і непереборними обставинами.
В даному випадку закон не передбачає права або обов`язку суду апеляційної інстанції давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею, так як слідчим суддею постановлено ухвалу, яка передбачена КПК України, а тому вважаю, що відсутні підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 309, 399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя                                                                              ОСОБА_1