ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1696/20 Справа № 212/4799/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П., 
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від України в Дніпропетровській області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року, яка постановлена суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 жовтня 2019 року, -
В С Т А Н О В И В:
В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 82 200 грн. на відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року вказане рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутої з Відділення Фонду моральної шкоди, зменшено цей розмір з 82 200 грн. до 20 000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року касаційну скаргу Відділення Фонду задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року - скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення Фонду про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
У зв`язку з викладеним, Відділення Фонду звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року та просили суд в порядку повороту виконання рішення, стягнути з ОСОБА_1 на користь Відділення Фонду 20 000 грн. безпідставно стягнутих за судовими рішеннями.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду відмовлено.
В апеляційній скарзі Відділення Фонду просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь Відділення Фонду 20 000 грн. безпідставно стягнутих за судовими рішеннями.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд невірно застосував положення ч. 1 ст. 445 ЦК України та не взяв до уваги, що судові рішення були скасовані не з підстав, визначених статтею 243 ЦПК України, тобто посилання суду на обов`язок Відділення Фонду надати докази того, що скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції були прийняті на підставі підроблених документів та/або на завідомо неправдивих відомостях позивача є незаконними та необґрунтованим. 
Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував, що Верховний Суд дійшов висновку про те, що стягнуті кошти не є страховою виплатою та моральна шкода відшкодовується незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, належним чином, завчасно повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 82 000 грн. у відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб (а.с. 67-75).
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року вказане рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутої з Відділення Фонду моральної шкоди, зменшено цей розмір з 85 000 грн. до 20 000 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 107-109).
Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року задоволено касаційну скаргу Відділення Фонду та рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року, та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року скасовані.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення Фонду про відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с. 176-181).
На виконання рішення суду першої та апеляційної інстанцій, постановою № 0405/1294/1294/46 від 08 травня 2018 року виплачено ОСОБА_1 присуджену суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., перераховану згідно платіжного доручення № 1812с від 30 травня 2018 року (а.с. 186-187).
Відмовляючи в задоволенні заяви про поворот виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року, суд першої інстанції керувався ст. 445 ЦПК України та виходив з того, що судом не встановлено фактів неправдивості доказів та недобросовісності позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо підчас нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.
Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.
Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.
Особливості повороту виконання рішення суду в окремих категоріях цивільних справ, у тому числі й у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, визначено статтею 445 ЦПК України.
Згідно частини першої статті 445 ЦПК України, у разі скасування за нововиявленими чи виключними обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Отже, за загальним правилом, при скасуванні рішення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання рішення не допускається.
Виключенням же з цього правила становить скасування рішення суду за нововиявленими чи виключними обставинами, які становлять повідомлення позивачем неправдивих відомостей або поданих ним підроблених документах.
Скасовуючи рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року, Верховний Суд при прийнятті постанови від 05 грудня 2018 року виходив з невірного застосування судами норм матеріального права (а.с. 176-181). Надання позивачем до суду підроблених документів чи завідомо неправдивих відомостей судом встановлено не було, питання щодо повороту виконання не вирішено та не зобов`язано ОСОБА_1 повернути отримані кошти.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно застосував положення ч. 1 ст. 445 ЦК України та не взяв до уваги, що судові рішення були скасовані не з підстав, визначених статтею 243 ЦПК України, тобто посилання суду на обов`язок Відділення Фонду надати докази того, що скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції були прийняті на підставі підроблених документів та/або на завідомо неправдивих відомостях позивача є незаконними та необґрунтованим, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків. За таких обставин, виплата, що є предметом спору, належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин та підстав вважати, що скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, не має.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував, що Верховний Суд дійшов висновку про те, що стягнуті кошти не є страховою виплатою та моральна шкода відшкодовується незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених статтею 445 ЦПК України, проте у справах щодо стягнення моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, поворот виконання рішення суду не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: