ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/211/20 Справа № 202/7767/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н. І., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого керівником ГО НПО «Право на захист», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
-визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, стягнуто судовий збір по справі на користь держави в розмірі 420, 40 гривень, - 
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, 28.10.2019 року о 12 год. 14 хв. в м. Дніпро по пр. Слобожанський, біля е/о № 574, водій ОСОБА_1 керуючи авто Mercedes-Benz н/з НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту ліворуч, під час виїзду на перехрещення проїзних частин, опинився на смузі зустрічного руху, де здійснив зіткнення з авто ВАЗ 2101 н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою визнати дії ОСОБА_2 такими, що підпадають під дію ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не об`єктивно, однобічно і на припущеннях розглянув справу.

У даному випадку не він зробив зіткнення, а інший водій ВАЗ, який з крайньої правої смуги, на якій передбачено стрілка світлофора для авто, які тільки повертають на право, поїхав прямо і вдарив своєю передньою частиною в ліву задню частину його автомобіля.

Вказує, що виїхав не на зустрічну прямої дороги, а був на перехресті доріг, а тому, у такому випадку, особового значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв, що був зобов`язаний зробити суд першої інстанції.

Вказує, що водій ВАЗ нічого не зробив, щоб уникнути ДТП, навіть не спробував натиснути на педаль гальма, а тому, також визнається винуватцем ДТП.

Крім того, у водія ВАЗ була обмежена оглядовість, а тому, рухаючись по даній смузі, йому потрібно було би бути більш обережним.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 , який просив скасувати постанову суду першої інстанції та визнати винуватим в даній ДТП водія- ОСОБА_2 ,дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційних вимог, з огляду на наступне.

Враховуючи, що водія ОСОБА_2 було належним чином та завчасно повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, однак вказана особа не з`явилася до суду та не сповістила про причини своєї неявки, суддя вважає можливим розглядати справу за відсутності ОСОБА_2 , який не скористався своїм правом бути присутнім при апеляційному розгляді, що не позбавляє апеляційну інстанції права розглядати справу за відсутністю вказаної особи.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Матеріалами провадження встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками патрульної поліції за ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Диспозиція цього адміністративного правопорушення є бланкетною - посилається на правила дорожнього руху, при порушенні яких утворюється склад адміністративного правопорушення. Працівниками патрульної поліції встановлено порушення ОСОБА_1 п. 10.5 Правил дорожнього руху України.
Згідно з п. 10.5 Правил дорожнього руху України, поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Між тим, на переконання апеляційного суду, дії водія ОСОБА_1 в умовах дорожньої обстановки, що склалася, хоча і регламентовані п. 10.5 Правил дорожнього руху України, однак не перебувають у причинному зв`язку з наслідками ДТП.

пп.1.3, 1.4 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху передбачено, що водій зобов`язаний пам`ятати, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують Правила дорожнього руху. 

У висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року та  постанові Верховного  Суду  від 05 квітня 2018 р. справа №585/8/16-кп провадження № 51-2167км18) зазначено,  що у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про кримінальну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
      Як вбачається з матеріалів провадження, що об`єктивно було встановлено у судовому засіданні, водій ОСОБА_1 , керуючи авто Mercedes-Benz н/з НОМЕР_1 , виконував маневр повороту ліворуч, під час виїзду на перехрещення проїзних частин. 

Як встановлено під час перегляду відеозапису при апеляційному розгляді,  ОСОБА_1 , виконував маневр повороту ліворуч,  тоді  як  авто ВАЗ 2101 н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , на регульованому перехресті мав можливість лише здійснювати рух направо( інші автомобілі, які мали рухатися прямо стояли на заборонений сигнал світлофору), але ОСОБА_2 став рухатися прямо, тобто на забороняючий сигнал світлофора, на що не міг розраховувати водій ОСОБА_1 , який на зелений сигнал світлофора виконував маневр повороту ліворуч.

З наявних пояснень ОСОБА_2 ( а.с.3) убачається, що водієві було не видно автомобіля Мерседес, оскільки огляд йому закрив автомобіль з високим тентом, що говорить про відсутність у ОСОБА_2 повної інформації про рух через перехрестя, однак він відповідно до відеозапису не переконався що його маневр буде небезпечним, не зупиняючись з певною швидкістю рухався в напрямку праямо.
У даній ситуації саме водій ОСОБА_1 міг розраховувати на те, що перед початком руху водій ОСОБА_2 переконався, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як убачається зі схеми місця ДТП , яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, зіткнення саме сталося майже на середині перехрестя та зазначено напрямок руху ВАЗ 2101- прямо, що на час руху вказаного автомобіля йому було заборонено, оскільки не встановлено, що ОСОБА_1 рухався на забороняючий сигнал світлофору, тоді у ОСОБА_2 могло бути тільки заборонено рух прямо, що убачається з інформації на а.с. 37, однак вказані факти не перевірено працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що ставить під сумнів обгрунтованність складеного протоколу про адміністративну відповідальність. 
    З огляду на те, що небезпека для руху автомобілів виникла зі 
сторони водія  ОСОБА_2 , траєкторію руху якого ОСОБА_1     прогнозувати не міг, та з огляду на дані, які  нанесені на схемі ДТП, не доведено поза розумним сумнівом , що водій  ОСОБА_1  виконуючи маневр повороту  ліворуч, під час виїзду на перехрещення проїзних частин  порушив Правила дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з наслідками ДТП, а тому апеляційний суд позбавлений можливості вважати доведеною винуватість ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
       Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а також, тільки щодо ОСОБА_1 , враховуючи, що відносно водія ОСОБА_2 протокол не складався, апеляційний суд позбавлений можливості здійснити оцінку дій водія ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній пригоді, про що просив апелянт у своїх вимогах,а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Враховуючи, що матеріали провадження містять суттєві суперечності щодо факту порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинно- наслідковому зв`язку з настанням ДТП, наведені вище факти у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 та вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Таким чином доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає такими, що знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду та апеляційний суд може вийти за межі апеляційний вимог, якщо це не погіршую становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за наслідками розгляду справи закрити провадження щодо ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, та відповідно наявності в його діях складу цього правопорушення, у зв`язку з чим справа щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1  ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Провадження  у  справі  про   адміністративне   правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                          Н.І. Калініч