ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року                                 
м. Харків
справа № 621/704/17
провадження № 22-ц/818/161/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Котелевець А.В., Піддубного Р.М., 
за участю секретаря судового засідання – Сидорчук М.О.,
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – публічне акціонерне товариство « Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської теплової електричної станції,
інші учасники справи:
третя особа – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської теплової електричної станції на рішення Зиіївського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року у складі судді Бібіка О.В.,
УСТАНОВИВ: 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після остаточного уточнення якого 19.03.2018 (т.2 а.с. 28-30) просив визнати його звільнення з роботи з посади слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду цеху теплопостачання та підземних комунікацій Зміївської теплової електричної станції публічного акціонерного товариства "Центренерго" (надалі Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго»), що відбулось 09.03.2017 згідно з наказом № 114/к на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) незаконним; поновити його на посаді; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день ухвалення рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 283, 04 грн.
Позов мотивований тим, що наказом директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» ОСОБА_3 І.А. № 11 4/к від 09.03.2017 він був звільнений з роботи з 09.03.2017 з посади слюсаря 6 розряду з ремонту устаткування теплових мереж цеху теплопостачання та підземних комунікацій на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи.
07.10.2016 під час роботи на Зміївській ТЕС на вищезазначеній посаді, у позивача стався ішемічний інсульт в басейні лівої середньої мозкової артерії з правостороннім геміпарезом. З 09 жовтня до 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Слобожанська міська лікарня», у період з 28 жовтня 2016 року по січень 2017 року проходив амбулаторне лікування у КЗОЗ «Слобожанська міська лікарня», з 04 січня 2017 року до 13 січня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф".
01.02.2017 ОСОБА_1 первинно був оглянутий ОСОБА_4 , йому була встановлена 3 група інвалідності з 01.02.2017 строком на один рік, тобто до 01.02.2018. Як убачається з повідомлення лікувально - профілактичного закладу КЗОЗ «Зміївська центральна районна лікарня» про рішення МСЕК надано такі рекомендації з соціально-трудової реабілітації: протипоказана важка фізична праця, роботи на висоті, робота біля вогню, води, механізмів, які рухаються. Після встановлення 3-ї групи інвалідності ОСОБА_1 пішов у відпустку, у якій перебував до 05.03.2017. 
06.03.2017 позивач вийшов на роботу, однак до роботи не був допущений, при цьому начальник цеху повідомив, що буде вирішуватися питання щодо продовження його роботи.
07.03.2017 в відділі кадрів Зміївської ТЕС йому було запропоновано переведення на іншу роботу на посаду слюсаря по обслуговуванню очисних споруд, які розташовані безпосередньо біля відкритого водоймища, що суперечить наданим рекомендаціям МСЕК (робота біля води), у зв`язку з чим він відмовився від запропонованої роботи.
09.03.2017 відбулось засідання профкому, на якому, як згодом стало відомо, було прийнято рішення про погодження звільнення ОСОБА_1 09.03.2017 позивачу була вручена копія наказу про звільнення.
ОСОБА_1 уважає, що звільнення відбулось незаконно, оскільки відповідач не надав жодного письмового та документального обгрунтування щодо наявності протипоказань для продовження роботи в існуючих до звільнення умовах праці, що протирічить наказу Міністерства охорони здоров`я від 21.05.2007 №246.
В індивідуальній програмі реабілітації інваліда №70/77, в розділі «Трудова реабілітація» визначено, що не потребує пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих його потреб, як інваліда, а за місцем роботи - слюсар 6 розряду є лише деякі протипоказання - велика фізична праця, робота на висоті, біля вогню, води, рухомих механізмів. МСЕК визначила відсутність протипоказань за станом здоров`я продовжувати роботу слюсаря та відсутність загрози життю чи здоров`ю у разі продовження виконання роботи слюсаря. Іншого висновку на час звільнення не існувало.
Окрім того, інвалідність була встановлена на один рік і 20.02.2018 була знята, а відповідач пропонував йому переведення на іншу роботу без обмеження строку. ОСОБА_1 не були запропоновані всі вакантні посади, наявні на час звільнення, та не запропоновано переведення на вакансії спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, які створені на підприємстві. 
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" №114/к від 09.03.2017 "Про припинення трудового договору (контракту)", яким позивача звільнено з посади слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду теплопостачання та підземних комунікацій у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на зазначеній посаді. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.08.2018 по 19.08.2019 року в сумі 71 043,04 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.03.2017 по 18.08.2018 відмовлено. Стягнуто з ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС на користь держави судовий збір в сумі 1350,43 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач прийняв рішення про звільнення позивавача у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі не на підставі документально підтвердженої неможливості продовжувати виконання ним роботи за умови, що така робота потребує певного стану здоров`я. Доказами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я можуть бути відповідні медичні висновки МСЕК, якими працівника визнано інвалідом і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує. З індивідувальної програми реабілітації інваліда № 70/177 від 01.02.2017 (МСЕК № 23) ОСОБА_1 вбачається, що пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих потреб праці останній не потребує. Висновок МСЕК про неможливість ОСОБА_1 за станом здоров`я виконувати роботу за професією саме слюсаря 6 розряду відсутній. 
В апеляційній скарзі ПАТ «Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської теплової електричної станції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду належним чином не мотивоване: суд дав оцінку лише одному пункту із програми реабілітації ОСОБА_1 , інші пункти ним проігноровані; не навів обгрунтування застосування висновку Верховного Суду по справі № 212/6083/15-ц. Висновок суду про необхіднсть повторного медичного обстеження позивача за результатами висновку МСЕК є безпідставним. Судом не надано оцінки діям відповідача, якими встановлені фактичні дані, що підтверджують невідповідність стану здоров`я позивача займаній ним посаді слюсаря – ремонтника 6-го розряду. Судочинство по справі було здійснене несправедливо та упереджено. Суд не застосував належним чином для врегулювання спірних відносин закон, який необхідно застосувати. Оцінка доказів судом не грунтувалася на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що суд повно та всебічно з`ясував обставини справи, ухвалив рішення, яке грунтується на засадах верховенства права з дотриманням норм матеріального та процесуального права. На підставі законного рішення суду він поновлений на посаді, роботу виконує сумлінно, ніяких нарікань з боку керівництва не має. Перед звільненням його з цієї посади, відповідачем не була проведена експертизи професійної придатності відповідно до ст.8 Закону України "Про реабіілітацію осіб з інвалідністю". Крім того, в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, у розділі 5 «Трудова реабілітація» зазначено, що він не потребує пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих потреб інваліда. Висновок МСЕК, складений відповідно до вимог Постанови КМУ від 22.02.1992 № 83 про неможливість за станом здоров`я виконувати роботу слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 рязряду цеху теплопостачання та підземних комунікацій Зміївської ТЕС, відсутній. Отже, відповідач незаконно звільнив позивача з займаної посади, тому суд ухвалив законне та обгрунтоване рішення про поновлення його на посаді.
У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської ТЕС зазначає, що посилання позивача на Постанову КМУ від 22.02.1992 № 83 є помилковим, оскільки зазначена Постанова втратила чинність у 2009 році. На час розгялуд справи в суді діяло Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене Постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317. З роз`яснень ВСУ, зокрема п.21 Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, вбачається, що першою умовою для правомірного звільнення працівника є нявність фактичних даних про те, що внаслідок свого стану здоров`я працівник не може належно виконувати свої трудові обов`язки, тобто в об`ємі передбаченому трудовим договором та безпечно не тільки для себе, але і для інших членів трудового колективу; другою умовою є неможливість переведення працівника на іншу роботу. Відповідачем всі ці умови були враховані та виконані.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу в межах вимог, завявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської ТЕС підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 18.09.1991 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду слюсаря - ремонтника 4 розряду виробничого енергетичного об`єднання "Харківенерго" у цех теплових і підземних комунікацій, що підтверджується даними розпорядження виробничого енергитичного об`єднання "Харківенерго" Зміївської ГРЕС об`єднанння № 99-ка від 10.09.1991 ( т.1 а.с. 52 – 53).
Згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 5 – 8) накказом Міністерства економіки України № 174 від 31.08.1995 Зміївська ГРЕС "Харківенерго" була перейменована у Зміївську ГРЕС державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго". Наказом ПАТ "Центренерго" № 85 від 11.05.2011 ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" перейменована на ПАТ "Центренерго" (т. 1 а.с. 7,8). 10.04.2006 ОСОБА_1 переведений слюсарем по ремонту обладнення теплових мереж 6 розряду (а.с. 7).
Даними виписок із медичних карток стаціонарного хворого № 1480 та № 9.198 підтверджується, що 07.10.2016 у ОСОБА_1 стався ішемічний інсульт в басейні лівої середньої мозкової артерії з правостороннім геміпарезом, елементами сенсо – моторной афазии. З 09.10.2016 до 27.10.2016 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі охорони здоров`я (надалі КЗОЗ) "Слобожанська міська лікарня", а з 28.10.2016 по січень 2017 - на амбулаторному лікуванні. З 04.01.2017 до 13.01.2017 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КЗОЗ "Обласна клінічна лікарня - центр есатренної медичної допомоги та медицини катастроф" (т. 1 а.с. 9-11)
01.02.2017 ОСОБА_1 комісією Медико-соціальної експертної комісії (надалі МСЕК) встановлено третю групу інвалідності, строком на один рік. Відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, роботи на висоті, робота біля вогню, води, механізмів, які рухаються, що підтверджується довідкою № 466206 від 01.02.2017 (т. 1 а.с. 12). 
Згідно з повідомленням лікувально – профілактичного закладу про рішення МСЕК ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності з 31.01.17 по 01.02.18 та надані рекомендації з соціально – трудової та медичної реабілітації ( т.1 а.с. 13).
На підставі висновку МСЕК адміністрація ПАТ запропонувала ОСОБА_1 перейти на іншу посаду - слюсаря - ремонтника 2 р (0,5 ставки) ЦТтаПК з нормальними умовами праці, від чого ОСОБА_5 відмовився, що підтверджується його особистим підписом від 13.02.2017 ( т.1 а.с. 56). 
Одночасно начальник ЦТ та ПК ПАТ звернуся до директора Зміївської ТЕС з проханням розглянути можливість переведення позивача на іншу роботу, яка йому не протипоказана за станом здоров`я ( т.1 а.с. 57).
З листа директора Зміївської ТЕС від 10.05.2017 за № 25/679-2920 вбачається, що станом на 07.03.2017 у ПАТ "Центренерго" було в наявності 84 вакантних посади. На виконання Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", відповідно до наказу № 490 від 25.10.2012 на Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго" створено 37 спеціальних робочих місця для працевлаштування інвалідів (т. 1 а.с. 210).
Згідно з актом від 07.03.2017 ОСОБА_1 було запропоновано вакансії станом на 07.03.2017, проте від ознайомлення з ними останній відмовився, нічим не мотивуючи свою відмову (т. 1 а.с. 58-83).
Даними витягу із засідання профкому Зміївської ТЕС від 09.03.2017 підтвердужється, що питання про розгяляд подання Зміївської ТЕС від 07.03.2017 про надання згоди на розірвання тррудового договору з позивачем розглядалося у присутності ОСОБА_1 , за результатами розгляду було прийнято рішення про погодження звільнення ОСОБА_1 з займаної посади (т. 1 а.с. 84 - 85).
Наказом директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренрго" № 114/к від 09.03.2017 ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 09.03.2017 з посади слюсаря 6 розряду з ремонту устаткування теплових мереж цеху теплопостачання та підземних комунікацій, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 86).
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
Частиною 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Пленум Верховного Суду України в п. 21 своєї постанови від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами) роз`яснив судам, що, при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.
Статтею 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. При переведенні за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижче оплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.
Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України № 875-XII від 21.03.1991 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інвалідів.
Порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця установлений статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV (далі - Закон № 1045) і статтею 43 КЗпП України. У випадках, передбачених законодавством про працю, роботодавець для одержання згоди на розірвання з працівником трудового договору має внести до виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, відповідне обґрунтоване письмове подання. Виборний орган профспілки розглядає це подання відповідно до частини першої статті  39 Закону № 1045 та частини другої статті 43 КЗпП України у 15-денний строк у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою.  За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд подання відкладається до наступного засідання у межах вищезазначеного  15-денного строку. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.
Судова колегія вважає, що ПАТ дотримано встановлену законом процедуру та порядок звільнення ОСОБА_1 , тому висновки суду про незаконність накзу про звільнення та поновлення позивача на роботі є необгрунтованими. 
Посилання суду на відстуність підстав для завільнення, а саме недоведеність факту неможливості виконання паозивачем обов`язків слюсаря – ремонтника 6 – го розряду спростовуються доказами, що містяться в меріалах справи. 
Так, згідно даних висновку про умови та характер роботи позивача ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, роботи на висоті, робота біля вогню, води, механізмів, які рухаються; 
Відповідно до статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року № 2802-XII (зі змінами) індивідуальна програма реабілітації інваліда є обов`язковою для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, підприємствами, установами, організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.
Даними індівідуальної програми реабілітації інваліда № 70/77 від 01.02.2017 № 23 ОСОБА_1 працює на посаді слюсар, має 3 групу інвалідності з причини загального захворюваняя. Має клініко – функціональний діагноз: наслідки перенесеного ішемічного інсульту з правобічним геміпарезом ДЕП II ступеня та супутні захворювання: ураження центральної та перефірійної нервової системи, остеохороз хребта . ОСОБА_1 встановлені обмеження життєдіяльності, а саме, обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності. Позивач потребує медичної та фізичної реабілітації. Має обмеження працездатності у вигляді протипоказань щодо важкої фізичної праці, роботи на висоті, біля вогню, води, рохомих механізмів. У вигляді реабілітаційних заходів ОСОБА_1 рекомендовано носити ортопедичне взуття літнє та зимове. Метою реабілітації є часткове відновлення обмеження життєдіяльності, соціально – побутового стану, професійної та трудової дяльності (т.1 а.с. 204 – 207). 
Відповідно до атестації робочого місця № 482 слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж зазначене робоче місце має шкідливі фактори виробничого середовища третього класу шкідливості такі як: - хімічні речовини ( аміак) ; - шум - вібрація; - мікроклімат у вигляді відносної вологості повітря ( т.1 а.с. 101 – 107).
Атестація робочих місць - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності (додаток №1 «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених Постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992).
Згідно з переліком шкідливих, небезпечних факторів та ризиків при виконанні робіт ЦТ таПК , затвердженим головним інженером Зміївської ТЕС від 05.09.2016 (а.с. 67-83), робота на посаді слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж за номером робочого місця 482 має небезпечні та шкідливі виробничі фактори згідно ГОСТ 12.0.003-74*, що складаються з фізичних факторів: - машини та механізви, що пересуваються, обертаються ( слюсарно – ковальський інструмент, крани, талі, насоси); підвищена та понижена температура повітря; - підвищений рівень шуму на робочому місті; підвищена вологість та швидкість руху повітря; несправне електроустаткування, електропроводка; недостатня освітленість робочої зони; гострі кромки, шосткості на поверхнях заготовок, інструменту, обладнання; робота на висоті ( т.1 а.с. 71). 
Дані таблиці тривалості дії шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу на робочому місці № 482 свідчать про те, що робота слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж включає у себе розбирання та ремонт колекторів, колодязів, каналів та арматури; проведення пневматичних робіт, трубопроводів, запірної арматури, виконання ремонту текелажу, спецпристроїв з ремонту, налагодження та випробування їх у роботі; виконання такелажних робіт з переміщення, складання й установлення вузлів, деталей, елеменітв устаткування; установлення коверів, гідрантів, водозбірних колонок, сифонів, гідравлічних заторів, проведення та налагодження трубопроводів і арматури, фекальна та виробничозливна каналізація: прочищення дворової каналізаційної мережі, прочищення внутрішньої каналізаційної мережі ( головного корпусу), огляд, прочищення колодязів каналізаційної мережі (мокрі) та інші роботи (т.1 а.с. 122 – 125). 
Відповідно до даних оцінки технічного та організаціного рівня робочого місця № 482 слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж (т.1 а.с. 126 – 128), фотогрфії робочого дня від 18.11.2016 (т.1 а.с. 129 – 131) для виконання вищезазначених робіт робоче місце слюсаря обладнано ручним слюсарно – ковальським інструментом, верстатами, забезпечене вантажопідіймальними механізмами, драбинами, запобіжним та рятувальним поясом. Процентне відношення тривалості шкідливих та небезпечних факторів протягом робочого дня становить 79,8 %. При цьому триавалість впливу шкідливих хімічних речовин (аміак) складає 300 хвилин або 60,6 % робочого часу, шуму – 300 хвили або 60,6 % робочого часу; вологості повітря 395 хвилин або 79,8 робочого часу.
Оскільки вищенаведені документи свідчать про те, що посада слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 – го розоряду передбачає шкідливі роботи, в тому числі роботу біля води, на висоті та біля механізмів, що рухаються, судова колегія вважає доведеним неможливість ОСОБА_1 виконувати свої обов`язки слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 – го розоряду. 
Зазначений висновок відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 203/4521/15-ц.                                                                   
Проте суд вищезазначені докази належним чином не оцінив та помилково вважав, що неможливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки слюсаря 6 – го розряду не підтверджена документально. 
Доводи ОСОБА_1 про допущення відповідачем під час його звільнення істотних порушень КЗпП України, в тому числі, як інваліда, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційцної інстанції. 
Позивача звільнено у зв`язку виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи з причин виявлення загального, а не професійного захворювання та встановленням на підставі цього інвалідності, та у зв`язку з тим, що продовження роботи на цій посаді відповідно до вимог до охорони праці становитиме загрозу як для здоров`я позивача та тягтиме погіршення його стану, так і для безпеки праці інших осіб, у зв`язку з чим доводи позивача про недодержання відповідачем вимог ст. 17 Закону України «Про основи захищеності інвалідів в Україні» безпідставні. Гарантії передбачені зазначеною правовою нормою поширюються на осіб, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідачем йому не була запропонована інша посада, що відповідає його фаху і кваліфікації, спростовується даними листа від 13.02.2017 ( т.1 а.с. 56), акту від 07.03.2017 (т.1 а.с. 58), списку вакантних посад сттаном на 07.03.2017 (т.1 а.с. 59 – 65), витягу із протоколу засідання профспілкового комітету № 63 від 09.03.2017 (т.1 а.с. 84 – 85), листом Зміївської ТЕС від 12.05.2017 № 684 (т.1 а.с. 138-139).
З огляду на вищеазаначне судова колегія вважає,що зівльнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України відбулося відповідно до вимог закону. Тому підстави  для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що встановлені  ст. 235 КЗпП України. також відстуні. 
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляціна скарга ПАТ підлягає задоволенню, а рішення суду -скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.  Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1, 7, 13 ст.141 ЦПК України).
Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору пунктом першим ч.1 ст.5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір», сплачений відповідачем судовий збір при подачі апеляційної скарги в розмірі 2985 грн 64 коп. (т.3 а.с. 11, 29) підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської теплової електричної станції, задовольнити.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленного підрозділу Зміївської теплової електричної станції про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
Судовий збір, сплачений Публічним акціонерним товариством «Центренерго» при подачі апеляційної скарги, у розмірі 2985 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення складений 30 січня 2020 року.

Головуючий                                                                        О.Ю. Тичкова
Судді                                                                                А.В.Котелевець
                                                                               Р.М. Піддубний