Постанова
Іменем України
 
05 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 346/1805/14-ц
провадження № 61-241св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), 
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М.  Ю., 
учасники справи:
позивач - Відкрите акціонерне товариство «Печеніжинський меблевий комбінат»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Відділ державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, Печеніжинська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області,
треті особи: Реєстраційна служба Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, Обласне комунальне підприємство «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року у складі судді П`ятковського В. І. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Томин О. О., Пнівчук О. В., Максюти І. О.
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2014 року Відкрите акціонерне товариство  «Печеніжинський меблевий комбінат» (далі - ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, треті особи: Реєстраційна служба Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, Обласне комунальне підприємство «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, скасування державної реєстрації нежитлового приміщення, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання незаконним протоколу про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним акта про проведення прилюдних торгів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» на користь фізичних і юридичних осіб коштів державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (далі - ВДВС Коломийського МРУЮ) 13 вересня 2010 року склав акт опису та арешту складського приміщення та пилорами, що розташовані на території товариства. Після цього між ВДВС Коломийського МРУЮ та ОКП «Коломийське МБТІ» укладено договір на виконання робіт (послуг) щодо технічної інвентаризації та реєстрації права власності на це нерухоме майно, а 10 лютого 2012 року державний виконавець звернувся до Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області з проханням ухвалити рішення про оформлення права власності на приміщення складу за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат». Цього ж дня, виконавчий комітет цієї селищної ради прийняв рішення про оформлення права власності на нежиле складське приміщення, площею 775,40 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 та зобов`язано БТІ видати свідоцтво про право власності на вказане майно за товариством. 
17 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Коломийського МРУЮ складено акт про проведення 16 липня 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» повторних прилюдних торгів, на яких продано спірне складське приміщення, що належить товариству. Переможцем торгів визнано ОСОБА_1 , який придбав спірне нерухоме майно за 33 500,00 грн. 
Позивач зазначав, що виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради порушив вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», так як оформив право власності на нерухоме майно без заяви та погодження ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат», яке є володільцем майна, чим порушено Статут товариства, змінено адресу нерухомого майна, а органи БТІ оформили свідоцтво про право власності без звернення власника майна і таке свідоцтво товариству взагалі не видавалося. Також позивач посилався на те, що вказані прилюдні торги проведені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та інших законодавчих актів, які регулюють процедуру провадження торгів, оскільки товариство несвоєчасно повідомлялося про перші та повторні торги, які проведені також з порушенням строку між ними. Зазначені порушення, як вважав позивач, вплинули на результат прилюдних торгів.
Позивач вказував, що при прийнятті оскарженого рішення селищної ради було змінено нумерацію на спірне нежитлове приміщення, а саме вказано номер «56Б» замість «56», хоча відповідного рішення про таку зміну виконкомом селищної ради не приймалось.
Водночас Коломийським МБТІ проведено реєстрацію права власності спірного приміщення з порушенням чинного законодавства, що потягнуло за собою порушення прав позивача, оскільки ним не було перевірено повноваження особи, яка подала заявку на проведення реєстрації права власності та отримання свідоцтва про право власності, оскільки з такою звернулась особа, яка не може бути заявником.
Товариство зазначало, що на час проведення оцінки приміщення ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» не був його власником.
З урахуванням наведеного, ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» просило суд визнати рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 лютого 2012 року №37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення» неправомірним та скасувати його як незаконне; скасувати державну реєстрацію нежитлового приміщення (складського приміщення), позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв. м по АДРЕСА_1 , згідно рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 лютого 2012 року № 37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення»; визнати прилюдні торги від 16 липня 2012 року з продажу складського приміщення, позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв. м по АДРЕСА_1 недійсними; визнати незаконним протокол №15/170/12-А-1 про проведення прилюдних торгів від 16 липня 2012 року про продаж ОСОБА_1 складського приміщення, позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв. м по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів від 17 липня 2012 року з продажу складського приміщення, позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв. м по АДРЕСА_1 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2015 року у задоволенні позову ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» відмовлено.  
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не оскаржував дії державного виконавця під час організації прилюдних торгів у виконавчому провадженні, а самі прилюдні торги були проведені з дотриманням вимог чинного законодавства, які регулюють підготовку, організацію та проведення торгів. При цьому суд зазначив, що вказівка у листі ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» про проведення повторних прилюдних торгів є опискою, оскільки первинні торги не проводились. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року апеляційну скаргу ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» відхилено.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2015 року залишено без змін.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у позові.
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року касаційну скаргу ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» задоволено частково. 
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили, чи бажало товариство набувати право власності на об`єкт нерухомості, який існує порядок набуття права власності згідно зі Статутом цього товариства, не перевірили на предмет законності позовні вимоги ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» щодо дій та рішень Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, оскільки і від вирішення цих вимог залежать вирішення інших позовних вимог. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року позов задоволено. 
Визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 лютого 2012 року № 37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення». 
Скасовано державну реєстрацію нежитлового приміщення (складського приміщення), позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв.м по АДРЕСА_1 , згідно рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 лютого 2012 року № 37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення». 
Визнано недійсними прилюдні торги від 16 липня 2012 року з продажу складського приміщення, позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв.м по АДРЕСА_1 . 
Визнано незаконним протокол № 15/170/12-А-1 про проведення прилюдних торгів від 16 липня 2012 року про продаж ОСОБА_1 складського приміщення, позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв.м по АДРЕСА_1 . 
Визнано недійсним акт про проведення прилюдних торгів від 17 липня 2012 року з продажу складського приміщення, позначеного літерою «Б», площею 775,4 кв.м по АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реєстрація права власності спірного нежитлового приміщення була проведена незаконно, із порушенням вимог, чинного на той час, законодавства, оскільки виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради Коломийського району прийняв оскаржуване рішення про оформлення права власності без згоди правонабувача, не переконавшись у тому, чи бажає він набути таке право власності. Крім того, прилюдні торги з реалізації спірного приміщення проведені з порушеннями Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОКП «Коломийське МБТІ» залишено без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 травня 2018 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон та вирішив спір з дотриманням вимог закону.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він є добросовісним набувачем майна за прилюдними торгами від 16 липня 2012 року, проведених в порядку, встановленому для виконання судового рішення, а матеріали справи не дають підстав для висновку про те, що він знав або міг знати про порушення законодавства зі сторони органу державної влади, або що ним було вчинено неправомірні дії з метою отримання таких прав. Спірне майно було реалізоване на прилюдних торгах саме у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а тому у цьому випадку необхідно було застосовувати приписи частини другої статті 388 ЦК України як імперативної норми, якою передбачено, що майно, продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, не може бути витребувано від добросовісного набувача. Його право власності було зареєстроване у встановленому законом порядку.
Крім того, суди не звернули увагу на те, що ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» не надав будь-яких належних доказів на підтвердження права власності на спірне майно до прийняття виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області рішення від 10 лютого 2012 року № 37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення».
Також заявник у касаційній скарзі наголошує на тому, що сам факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними, оскільки не міг вплинути на результат торгів. Окрім наявності порушень норм закону при проведенні прилюдних торгів повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Натомість, судом не зазначено, які саме права та законні інтереси позивача було порушено. Крім того, позивач не був стороною договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених прилюдних торгів 16 липня 2012 року.
Заявник вважає, що суд першої інстанції, скасувавши рішення органу місцевого самоврядування, яке було передумовою проведення прилюдних торгів та виникнення у нього права власності, втрутився у сферу приватних відносин та фактично став на бік однієї із сторін спору. На його думку, ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» було відомо про наявність судових рішень щодо стягнення боргу, проте його посадові особи, уникаючи стягнення коштів, не здійснювали реєстрацію нерухомого майна.
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
У лютому 2019 року ОКП «Коломийське МБТІ» засобом поштового зв`язку подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому доводи касаційної скарги підтримує в повному обсязі та просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
27 січня 2020 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи встановлені судами
Судами встановлено, що 13 вересня 2010 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження серії АА №952652 про стягнення з ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» на користь фізичних та юридичних осіб боргу державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Хоцінською Н. Й. було описано й накладено арешт на складське приміщення, розташоване на території ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат » в АДРЕСА_1 .
15 грудня 2011 року між ОКП «Коломийське МБТІ та ДВС у Коломийському районі було укладено Договір № 4640в на виконання робіт (послуг) по технічній інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомості, відповідно до якого ОКП «Коломийське МБТІ» зобов`язалося виготовити техпаспорт на вищезазначене приміщення складу.
10 лютого 2012 року РВ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції звернувся до Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області з проханням надати рішення виконавчого комітету селищної ради про оформлення права власності на приміщення складу за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» для реєстрації права власності на це майно в ОКП «Коломийське МБТІ».
Того ж дня виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області прийняв рішення № 37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення», яким вирішив оформити право власності на нежиле складське приміщення 1970 року побудови, площею 775,40 кв. м в АДРЕСА_1 за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат»; ОКП «Коломийське МБТІ» виготовити та видати свідоцтво про право власності згідно цього рішення.
28 травня 2012 року між ОКП «Коломийське МБТІ» та ВДВС Коломийського МРУЮ було укладено договір № 1-24/72269 на виконання робіт (надання послуг) по реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до якого ОКП «Коломийське МБТІ» зобов`язалося здійснити первинну реєстрацію прав власності спірного нежилого приміщення та видати на руки замовнику витяг на об`єкт нерухомого майна.
Встановлено також, що згідно з договором №15/170/12-А про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 18 червня 2012 року, укладеного між ВДВС Коломийського МРУЮ та ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», спірне складське приміщення було передано для реалізації з прилюдних торгів на підставі правовстановлюючих документів: свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 березня 2012 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 травня 2012 року.
Відповідно до протоколу від 16 липня 2012 року № 15/170/12-А-1 про проведення прилюдних торгів та копії акта державного виконавця про проведені прилюдні торги від 17 липня 2012 року вказане нежиле приміщення придбано ОСОБА_1 за ціною 33 500,00 грн  (стартова ціна 33 156,00 грн).
Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно станом на час виникнення спірних правовідносин регулювався Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (далі - Положення), відповідно до пункту 1.4 якого обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.
Пунктом 2.1 цього Положення визначено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за визначеною формою.
Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлені делеговані повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, до яких належать: 1) здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв`язку; 2) здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв`язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об`єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об`єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства; 3) здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів; 4) встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності; 5) облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; 6) надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; 7) здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; 8) видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій; 9) облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади; 10) облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності; 11) вирішення відповідно до законодавства питань, пов`язаних з наданням Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України службових жилих приміщень, житлової площі та інших об`єктів, житлово-комунальних послуг; здійснення контролю за їх використанням та наданням послуг; 12) здійснення заходів щодо ведення в установленому порядку єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Позивачем за даним позовом може бути власник або титульний володілець, право власності (або інше титульне право) якого порушене виданням переліченими органами актів. Умовою для подання цього позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеними органами, вимогам закону, а також порушення цими актами права власності або іншого титульного права. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта.
Відповідно до пунктів 1.1, 2.5., 2.10 Статуту ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» товариство було створено шляхом корпоратизації державного підприємства «Печеніжинський меблевий комбінат» та володіє відокремленим майном, може від свого імені набувати цивільні права та на власний розсуд розпоряджатись рухом і нерухомим майном.
Судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» звертався до Печеніжинської селищної ради щодо оформлення права власності на дане нерухоме майно.
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо визнання (оформлення) права власності.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 жовтня 2016 року № 71210757, на момент звернення державного виконавця до Печеніжинської селищної ради щодо оформлення права власності на приміщення складу за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» останньому на праві колективної власності належало інше нерухоме майно - нежитлова будівля (пожежне депо), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішуючи спір по суті позовних вимог про визнання неправомірним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, визначився правильно з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначені в ухвалі від 07 жовтня 2015 року та дійшов правильного висновку про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області за №37 від 10.02.2012 року «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення», а також, відповідно, скасування державної реєстрації даного приміщення.
Щодо вимог про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання незаконним протоколу про проведення прилюдних торгів та визнання недійсним акта про проведення прилюдних торгів, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано виходили з того, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).
Підставою для визнання самих прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, визначених, чинним на час їх проведення Положенням.
Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що в порушення вимог пункту 6.3. Положення копія акта про проведення торгів не була направлена боржникові, чим порушено право на своєчасне його оскарження. Про проведення прилюдних торгів та про їх результати позивачеві стало відомо лише 23 листопада 2012 року під час ознайомлення зі зведеним виконавчим провадженням у зв`язку з розглядом Господарським судом Івано-Франківської області справи про банкрутство ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат».
При цьому суди першої та апеляційної інстанцій зауважили, що вимоги про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання незаконним протоколу про проведення прилюдних торгів та визнання недійсним акта про проведення прилюдних торгів у цій справі є похідними від вимог щодо дій та рішень Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області і їх вирішення залежать від вирішення цих вимог.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд, перевірив доводи заявника, викладені ним у апеляційній скарзі щодо правомірності набуття ним права власності на спірне нерухоме майно та порушення судом його прав як добросовісного набувача та надав їм належну оцінку.  
Необґрунтованими є доводи заявника, наведені ним у касаційній скарзі про те, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання прилюдних торгів недійсними, визнання незаконним протоколу про проведення прилюдних торгів та визнання недійсним акта про проведення прилюдних торгів є неналежним, оскільки у цьому випадку необхідно застосовувати приписи частини другої статті 388 ЦК України як імперативної норми, якою передбачено, що майно, продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, не може бути витребувано від добросовісного набувача.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифіковані Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Стала практика Європейського суду з прав людини свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет відповідності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном гарантіям статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Встановленні обставини справи свідчать про те, що державний виконавець не мав права реалізовувати спірне нерухоме майно з прилюдних торгів, адже під час оформлення за позивачем права власності на це майно були наявні істотні порушення.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Оскільки інші доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводами касаційної скарги ці висновки не спростовуються.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий 	В. О. Кузнєцов   	
Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко   	
 	С. О. Карпенко  	
 	М. Ю. Тітов