ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7264/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційні скарги Захарова ОСОБА_1 Володимировича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року (суддя Жукова Є.О., повний текст рішення складений 08 жовтня 2019 року) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_2 
до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 у липні 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік, невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батько, який виховує дитину без матері, за 2015, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, що у загальній кількості становить 70 діб;  зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за невикористану позивачем щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік, невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» як батько, який виховує дитину без матері, за 2015,  за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, у загальній кількості 70 діб у сумі 26 930 грн. 09 коп.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб, у сумі 5 144 грн. 16 коп.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року, у сумі 30 864 грн. 96 коп.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 30 вересня по 08 листопада 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 30 вересня по 08 листопада 2018 року, у сумі 13 717 гри. 76 коп. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації   в сумі 9  890,70 грн. за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 днів за 2018 рік та зобов`язано Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 9  890,70 грн. за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 30 днів за 2018 рік. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення, та порушено норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Позивач також не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити наступні позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб, у сумі 5 144 грн. 16 коп.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року, у сумі 30 864 грн. 96 коп.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 30 вересня по 08 листопада 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області за період з 30 вересня по 08 листопада 2018 року, у сумі 13 717 гри. 76 коп. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області «По особовому складу» № 74 о/с від 11.03.2019, старшого сержанта поліції ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням з 11 березня 2019 року.
Згідно з вказаним наказом: невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік складає 5 діб; невикористана додаткова оплачувана відпустка відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2015 рік 10 – діб, за 2016 рік – 10 діб, 2017 рік – 10 діб, за 2018 рік – 10 діб, за 2019 рік – 10 діб.
Судом першої інстанції встановлено, сторонами не заперечується, що компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері за 2015-2018 роки, ОСОБА_2 було виплачено 19.08.2019 у сумі 13422,73 грн. Рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у вказаній частині сторонами не оскаржується. 
Також колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік.
Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 станом на день звільнення – 11.03.2019, мав невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2018 рік у кількості 30 діб, компенсація за невикористання якої не була виплачена відповідачем.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині вказаних позовних вимог, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Частиною 10 статті 93 Закону встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
                              Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що право на отримання грошової компенсації гарантується особам, які звільняються з поліції, виключно за відпустку, яка не використана в році звільнення, що свідчить про відсутність підстав для виплати позивачу компенсації за невикористану основну відпустку за 2018 рік.
Доводи позивача, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми трудового законодавства, якими передбачено виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, є необґрунтованими, адже при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. Застосування загальних норм можливе в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.
Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами Закону України «Про Національну поліцію», які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Вказана правова позиція також відображена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 520/692/19.
Щодо решти позовних вимог ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Відмовляючи у задоволенні позову у вказаній частині, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги підлягали б задоволенню судом лише у разі ухвалення рішення про поновлення особи на роботі у відповідності до норм ч. 2 ст. 235 КЗпП України.
Проте колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість таких висновків суду першої інстанції, оскільки згідно з приписами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, закон не визначає обов`язкового поновлення особи на посаді, як підстави для виплати компенсації за затримку виплати належних працівникові сум.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з наказом № 74 о/с від 11.03.2019, невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки ОСОБА_2 за 2019 рік складає 5 діб, невикористана додаткова оплачувана відпустка відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік становить 10 діб.
Також судом встановлено, що згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 1019 від 14.08.2019, грошова компенсація за 5 діб невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки ОСОБА_2 за 2019 рік становить 1885,89 грн., а за невикористану додаткову оплачувану відпустку як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік  (10 діб) – 3771,78 грн.
Фактичний розрахунок з позивачем було здійснено 27 березня 2019 року, про що самостійно заначено відповідачем у відзиві на позовну заяву та не заперечується сторонами.
Верховним Судом у постанові від 01 березня 2018 року в адміністративній справі № 806/1899/17 висловлено правову позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, Верховний Суд дійшов висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як    таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з приписами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 грошова компенсація за 5 діб невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та за невикористану додаткову оплачувану відпустку як батьку, який виховує дитину без матері за 2019 рік (10 діб) була виплачена Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області 28.03.2019, тоді як днем звільнення позивача є 11.03.2019, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо обов`язку відповідача виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який становить 16 днів.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати  для   оплати   часу щорічної  відпустки,  додаткових  відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки,  додаткової відпустки  працівникам,  які  мають дітей,  або  для  виплати  компенсації  за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні  12  календарних  місяців роботи,   що   передують  місяцю  надання  відпустки  або  виплати компенсації за невикористані відпустки.
У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна  заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні  2 календарні  місяці  роботи, що передують події, з якою пов`язана  відповідна  виплата.  
Пунктом 8 Порядку визначено, що  нарахування   виплат,   що   обчислюються   із   середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,  провадяться шляхом множення  середньоденного  (годинного)  заробітку на число робочих днів/годин,  а у  випадках,  передбачених  чинним  законодавством, календарних днів,  які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна  (годинна)  заробітна  плата  визначається  діленням заробітної  плати  за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі  (календарні)  дні  на  число  відпрацьованих  робочих днів (годин),  а  у  випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних  днів за цей період.
Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції України № 21/129 від 18.02.2020, наданою на вимогу суду, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_2 становить 346,44 грн.
Таким чином, компенсація за затримку виплати на 16 днів щорічної основної відпустки та додаткової відпустки за 2019 рік становить 5543,04 грн.
Також судом встановлено, що згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області  № 20/7-З-8 від 28.02.2019, ОСОБА_2 відряджався до зони проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей до складу угрупування Об`єднаних сил, зокрема, згідно з наказами: № 213 о/с дск від 02.08.2018 у період з 03.08.2018 по 01.09.2018, № 248 о/с дск від 07.09.2018 у період з 01 вересня по 02 вересня 2018 року, № 266 о/с дск від 27.09.2018 у період з 30 вересня по 29 жовтня 2018 року, № 300 о/с дск від 29.10.2018 у період з 29 жовтня по 08 листопада 2018 року.
Згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 131 о/с дск від 15.04.2019, наказано встановити сержанту поліції ОСОБА_2 винагороду за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області в розмірі 3200 гривень у розрахунку на місяць з 30 вересня по 08 листопада 2018 року.
Згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 190 о/с дск від 07.06.2019, наказано встановити сержанту поліції ОСОБА_2 винагороду за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській області в розмірі 3200 гривень у розрахунку на місяць з 03 серпня по 02 вересня 2018 року.
Умови та розміри виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, визначено Інструкцією, затвердженою наказом МВС України № 259 від 06.04.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2016 року за № 657/28787.
Відповідно до п. 2 Інструкції виплата винагороди здійснюється за місцем проходження служби поліцейського на підставі наказів про виплату такої винагороди. Розміри винагороди в наказах зазначаються в гривнях.
Згідно з пунктом 3 розділу ?? Інструкції «Умови виплати винагороди поліцейським за безпосередню участь у Заходах» підтвердженням безпосередньої участі в Заходах для виплати винагороди є наказ центрального органу управління поліцією про визначення граничної чисельності поліцейських, що можуть бути залучені в Заходах, накази про відрядження (залучення) поліцейських до складу сил та засобів (у межах визначеної центральним органом управління граничної чисельності) та витяг із розпорядчого документа одного із органів військового управління (Генерального штабу Збройних сил України, штабу АТО, Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України, штабів оперативно-тактичних угруповань, інших уповноважених органів) про включення і виключення поліцейських до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у Заходах.
Наказ про виплату винагороди видається з урахуванням документів, зазначених у пункті 3 цього розділу (п.4 Інструкції).
Судом встановлено, що 18 лютого 2019 року до відповідача надійшов Витяг з наказу Генерального штабу ЗС України № 76/ДСК від 09.10.2018 про виключення з особового складу зі складу сил і засобів об`єднаних сил здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 03 вересня 2018 року сержанта поліції ОСОБА_2 .
Таким чином станом на момент звільнення ОСОБА_2 з поліції, у відповідача були наявні всі документи для підтвердженням безпосередньої участі в позивача у Заходах для виплати винагороди, проте згідно з витягом з наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 190 о/с дск від 07.06.2019 та довідки ГУ НП України № 843/2 від 22.01.2020 виплата винагороди була здійснена лише 27 червня 2019 року, тобто із затримкою на 107 днів.
З огляду на викладене, з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, компенсація за затримку виплати винагороди за безпосередню участь ОСОБА_2 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, становить 37069,08 грн. 
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що Витяг з наказу Генерального штабу ЗС України № 205дск від 24.12.2018 ОСОБА_2 зі складу сил і засобів об`єднаних сил здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 08 листопада 2018 року, надійшов на адресу відповідача 20 березня 2020 року (вих. № 153/10/33-2019 від 13.03.2019).
Таким чином, враховуючи, що на момент звільнення позивача були відсутні підстави для винесення наказу про виплату винагороди, суд не вбачає підстав для застосування до вказаних правовідносин ст. 116 та ст. 117 КЗпП України та задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виплатити компенсацію за затримку виплати винагороди за безпосередню участь ОСОБА_2 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, що була виплачена на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 131 о/с дск від 15.04.2019.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року в адміністративній справі № 160/7264/19 скасувати.
                              Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за затримку у виплаті грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 5 діб та за додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батьку, який виховує дитину без матері, за 2019 рік у кількості 10 діб, у сумі 5543 грн. 04 коп.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області щодо затримки у виплаті винагороди за безпосередню участь ОСОБА_2 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області виплатити грошову компенсацію за затримку у виплаті винагороди за безпосередню участь ОСОБА_2 у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях за період з 03 серпня по 02 вересня 2018 року, у сумі 37069 грн. 08 коп.
                    У задоволенні позову ОСОБА_2 в іншій частині відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з 03 березня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 03 березня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров