ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1558/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                         судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 160/1558/19 (суддя І інстанції - Букіна Л.Є.)

за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (відповідач-1), Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради (відповідач-2), Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації      (відповідач-3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови у наданні санаторно-курортного лікування як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

зобов`язати відповідача-1 забезпечити їй щорічне безкоштовне забезпечення санаторне-курортним путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року в задоволенні  адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги  зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції не враховані норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 79) щодо неможливості обмежень санаторно-курортного лікування, а відтак, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права,  що призвело до невірного  вирішення справи по суті. 

Від відповідача-2 та відповідача-3 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Від відповідача-1  відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів   ст. 311 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням від 16.09.2008 серія НОМЕР_1 (а.с.11).
27.09.2017 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради (далі-Управління, відповідач-2) із заявою, в якій просила забезпечити її в 2018 році позачерговою щорічною безкоштовною санаторно-курортною путівкою (а.с.15).
Позивач перебувала  в черзі  для отримання  санаторно-курортного лікування на 2018 рік за №16 (№       8 за профілем захворювання шлунково-кишкового тракту), відповідно до Журналу обліку путівок (а.с.116-122). 
Листом від 06.08.2018 за № 314/04 Управління повідомило позивача про те, що відповідно до   постанови КМУ від 23.11.2016 р. № 854 «Деякі питання санаторно-курортного лікування та відпочинку громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   спеціалісти управління здійснюють реєстрацію заяв на санаторно-курортне лікування та ведуть облік громадян, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, залежно від профілю захворювання у порядку черговості подання заяв. Також позивача повідомлено, що він перебуває у черзі на отримання путівки з 27.09.2017 року за профілем захворювання шлунково-кишкового тракту, а тому, оскільки позивач перебуває на черзі для отримання санаторно-курортного лікування у 2018 році за №    8, при потребі 9 осіб та доведених планових призначень на 5 осіб, забезпечити останнього відповідною путівкою у 2018 році є неможливим. Крім того, позивача проінформовано про можливість отримання грошової компенсації у 2019 році за умови надання відповідної заяви та документів або  надати нову довідку для залишення у черзі на путівку  (а.с. 19-20).
05.09.2018 року позивач звернулась до Управління із заявою на отримання   грошової компенсації   за відмову від санаторно-курортного лікування  в 2018 році (а.с. 126).  
Листом від 20.09.2018 № 421/04  відповідач-2 повідомив позивача, що  оскільки вона не перебуває в черзі  на отримання грошової компенсації   за відмову від санаторно-курортного лікування  в 2018 році,  тому вона не має  прав на її отримання. Також проінформовано, що для отримання грошової компенсації  замість путівки  у  2019  році необхідно надати відповідну заяву та документи до 15 жовтня поточного року (а.с. 92).
20.11.2018 року позивач звернулась до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації   (далі- Департамент, відповідач-3)    із заявою, в якій просила, у тому числі, надати їй в 2018 році санаторно-курортне лікування (а.с. 18).
Листом від 07.12.2018  № К-1495 Департамент повідомив позивача про те, що відповідно до   постанови КМУ від 23.11.2016 р. № 854 «Деякі питання санаторно-курортного лікування та відпочинку громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» забезпечення послугами з санаторно- курортного лікування проводиться в межах виділених коштів на громадян, які перебувають на обліку для отримання такого лікування. На 2018 рік області виділено 50 відсотків коштів  від потреби  на забезпечення чорнобильців лікуванням (а.с. 21).  
Вважаючи, що відповідачами позивача безпідставно не забезпечено у 2018 році щорічною санаторно-курортною путівкою та компенсацією, останній звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управління мало забезпечити путівками (компенсаціями) у 2018 році у межах виділених коштів та вартості путівки у 2018 році 10 осіб, тоді як позивач відповідно до черговості заяви перебувала у черзі за №      16, тому  суд першої інстанції не знайшов у діях відповідача-2 ознак протиправності. Також суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в отриманні компенсації в 2018 році,  відповідач діяв у спосіб, передбачений законодавством України, оскільки громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи реалізовує своє право на санаторно-курортне лікування або шляхом отримання відповідної путівки у поточному році (рік подання заяви), або шляхом отримання грошової компенсації   лише  у наступному році (за певних умов).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Статтею 19 Конституції України   встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією та законами України.

Закон № 796 визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 13 цього Закону   встановлено, що на державу покладаються зобов`язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
За правилами пункту 1 частини 1   статті 20 Закону № 796 визначено, що особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги:
позачергове щорічне безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за надання послуг із санаторно-курортного лікування чи одержання за їх бажанням грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні;
право вільного вибору санаторно-курортного закладу відповідного профілю чи закладу відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та, за бажанням, здійснення доплати за надання додаткових послуг за рахунок власних коштів у разі недостатності суми щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок на санаторно-курортне лікування чи відпочинок у вибраному закладі. Санаторно-курортні заклади незалежно від форми власності зобов`язані надавати санаторно-курортні та оздоровчі послуги шляхом безготівкових розрахунків.
Порядок надання щорічної грошової допомоги та здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розмір щорічної грошової допомоги, щорічний розмір середньої вартості путівки в Україні визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Пунктом 26   розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України   встановлено, що норми і положення статей , зокрема:   статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської      катастрофи»   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсі державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У   Рішенні № 3-рп від 25.01.2012 Конституційний суд України   зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3   статті 116 Конституції України.
Порядок надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, здійснення доплат за рахунок власних коштів, виплати грошової компенсації громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 р. № 854   (в редакції, що діє      на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 854) визначає механізм надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості санаторно-курортних путівок або путівок на відпочинок (далі - грошова допомога) через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, здійснення громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, доплати за надання додаткових послуг за рахунок власних коштів у разі недостатності суми грошової допомоги, а також виплати зазначеним громадянам грошової компенсації у розмірі середньої вартості путівки в Україні.
Пунктом 2 Порядку № 854 визначено, що пріоритетним напрямом оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є забезпечення їх санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок.
Приписами пункту 3 Порядку №854 передбачено, що безоплатними санаторно-курортними путівками або путівками на відпочинок (далі - путівки) шляхом надання грошової допомоги забезпечуються, у тому числі, громадяни віднесені до категорії 1, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - громадяни, віднесені до категорії 1).
Згідно з пунктом  5 Порядку № 854 забезпечення громадян, віднесених до категорії 1, та дітей з інвалідністю послугами на санаторно-курортне лікування проводиться з дотриманням вимог пункту 2 цього Порядку в межах виділених коштів пропорційно кількості таких громадян, які перебувають на обліку для отримання такого лікування.
Пунктом 8 Порядку № 854 передбачено, що облік громадян, віднесених до категорії 1, та дітей з інвалідністю, які мають право на забезпечення путівками шляхом надання грошової допомоги, проводять структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах у разі утворення (крім м. Києва) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання таких громадян.
Інформація про кількість громадян, узятих на облік для забезпечення путівками шляхом надання грошової допомоги та виплати грошової компенсації у наступному році, формується органами соціального захисту населення до 15 жовтня поточного року.
Для взяття на облік для забезпечення путівкою шляхом надання грошової допомоги громадянин, віднесений до категорії 1, один із батьків дитини з інвалідністю або особа, яка їх замінює, подають до органу соціального захисту населення:
1) для забезпечення громадянина, віднесеного до категорії 1:
заяву про взяття на облік для отримання путівки за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування за формою 070/о;
копію посвідчення громадянина, віднесеного до категорії 1 (із вкладкою);
копію паспорта (пункт 9 Порядку№854).
Відповідно до пункту 11 Порядку № 854 (в редакції чинній на момент звернення позивача із відповідною заявою) визначено, що органи соціального захисту населення за наявності документів, передбачених пунктом 9 цього Порядку, здійснюють реєстрацію заяв та ведуть облік громадян, віднесених до категорії 1, дітей з інвалідністю окремо для забезпечення путівками на санаторно-курортне лікування залежно від профілю захворювання, та путівками на відпочинок у порядку черговості подання заяв.
Згідно із пунктом 23 Порядку№ 854 за громадянами, віднесеними до категорії 1, та дітьми з інвалідністю, які перебувають на обліку, але не отримали путівки в поточному році, зберігається право на забезпечення путівкою шляхом надання грошової допомоги на наступний рік за умови поновлення медичної довідки 070/о, якщо строк дії попередньої закінчився.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 № 31 «Про встановлення розміру грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам і закладам оздоровлення та відпочинку у 2018 році» розмір вартості путівки для громадян 1 категорії становить 6822,00 грн., для дітей-інвалідів, інвалідність яких пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи - 13545,00 грн.
Проаналізувавши наведене нормативне регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що забезпечення путівками відбувається в межах виділених коштів пропорційно кількості таких громадян, які перебувають на обліку для отримання лікування, та залежить від порядкового номеру у черзі.
Як встановлено під час розгляду справи, рівень забезпечення санаторно-курортним лікуванням громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,  та, який затверджений в паспорті бюджетної програми на 2018 рік, становить 49,1%. Потреба в путівках на 2018 рік - 20, рівень забезпечення - 49,1%. Кошторисом управління на 2018 рік для компенсації вартості путівок санаторно-курортним закладам передбачено 68220,00 грн, (вартість путівки у 2018 році - 6822,00 грн).
Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях відповідача-2 відсутні ознаки протиправності, оскільки позивач відповідно до черговості заяви перебував у черзі за №   16,  а відповідач-2  у межах виділених коштів, вартості путівки у 2018 році та черговості заяв, повинен забезпечити путівками у 2018 році 10 осіб. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання забезпечити позивача позачерговим щорічними безкоштовними санаторно-курортними путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної  практики, суд зазначає наступне
Як було зазначене вище, відповідно до пункту 23 Порядку №854 за громадянами, віднесеними до категорії 1, та дітьми з інвалідністю, які перебувають на обліку, але не отримали путівки в поточному році, зберігається право на забезпечення путівкою шляхом надання грошової допомоги на наступний рік за умови поновлення медичної   довідки 070/о, якщо строк дії попередньої довідки закінчився.
Отже, за позивачем за виконання певних умов зберігається право на отримання санаторно-курортної путівки у наступному році.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться докази того, що позивача повідомлено про те, що вона у 2019 році буде оздоровлена у санаторії та в період за її вибором.
Також Порядком № 854 встановлений механізм отримання грошової компенсації замість путівки.  
Так, за бажанням громадянина, віднесеного до категорії 1, одного із батьків дитини з інвалідністю або особи, яка їх замінює, у разі відмови від отримання санаторно-курортного лікування або відпочинку виплачується грошова компенсація у розмірі середньої вартості путівки в Україні, що встановлюється Кабінетом Міністрів України щороку (п. 24 Порядку № 854).
Згідно з пунктом 25 Порядку № 854 для виплати грошової компенсації громадянин, віднесений до категорії 1, один із батьків дитини з інвалідністю або особа, яка їх замінює, подають органу соціального захисту населення за місцем проживання заяву на отримання грошової компенсації замість путівки та документи, передбачені абзацами третім - шостим підпункту 1 або абзацами третім, п`ятим, сьомим, дев`ятим і десятим підпункту 2 пункту 9 цього Порядку. Громадянин, віднесений до категорії 1, дитина з інвалідністю, яким було письмово повідомлено про умову поновлення такої довідки протягом шести місяців з дня закінчення її строку дії, але які не виконали цієї умови, знімаються з обліку.
Інформація про кількість громадян, віднесених до категорії 1, та дітей з інвалідністю, яких взято на облік для забезпечення путівками та для виплати грошової компенсації у наступному році, подається органами соціального захисту населення структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій до 1 листопада поточного року (уточнена інформація - до 1 червня наступного року) з метою узагальнення такої інформації та подання Мінсоцполітики до 15 листопада поточного року (уточнена - до 15 червня наступного року) (п. 27 Порядку № 854).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що громадянин, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи реалізовує своє право на санаторно-курортне лікування або шляхом отримання відповідної путівки у поточному році (рік подання заяви) або шляхом отримання грошової компенсації  лише  у наступному році (за певних умов). 
Колегія суддів зазначає, що надання щорічної грошової допомоги компенсації вартості санаторно-курортних путівок або путівок на відпочинок через безготівкове перерахування санаторно-курортним закладам та закладам відпочинку, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, є виключною компетенцією відповідача-2.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про  відсутність підстав для задоволення позову щодо визнання протиправними дії відповідача-1 у відмові надання санаторно-курортного лікування як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання відповідача-1 забезпечити їй щорічне безкоштовне забезпечення санаторне-курортним путівками шляхом надання щорічної грошової допомоги для компенсації вартості путівок.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 160/1558/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко