УХВАЛА

28 січня 2020 року 
Київ
справа №520/10121/19
адміністративне провадження №К/9901/36389/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року 
та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року  
у справі №520/10121/19
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби України,  Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України                                                                                                  
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
26 грудня 2019 року до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, а зазначену касаційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати судового збору та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, судом, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 у своєму позові заявляє вимогу про визнання протиправною бездіяльності суб`єкту владних повноважень - Міністерства юстиції України, Департаменту Державної виконавчої служби України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби, а саме, з невиконанням вироку Апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2019 року в рамках КПК України, проте, до касаційної скарги ним не додано судового рішення, яким станом на дату подання касаційної скарги було б визнано таку бездіяльність протиправною і на підставі чого позивачем заявлялася б вимога про відшкодування шкоди, завданої такою бездіяльністю.
На виконання даної ухвали про залишення касаційної скарги без руху, 10 січня 2020 року до суду касаційної інстанції надійшло пояснення до касаційної скарги ОСОБА_1 , в якій останній, посилаючись на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та норми Конституції України, зазначає, що оплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до правосуддя.
Крім цього, враховуючи положення пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 вказує на те, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльності органу державної влади, додаючи при цьому копію вироку Апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2009 року.
Надаючи оцінку доводам викладеним у вказаних поясненнях ОСОБА_1 , які направлено ним до суду на виконання ухвали Верховного Суду від 27 грудня 2019 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 13 частини другої  статті 3 Закону України «Про судовий збір»  за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється.
Аналіз положень пункту 13 частини другої статті 3 цього Закону дає підстави для висновку, що в справах (спорах), пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, суду, позивачі звільняються від сплати судового збору тільки за подання позовних заяв.
Як вбачається із матеріалів касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржується ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року, залишеною без змін ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року, якою у відкритті провадження у даній справі відмовлено. 
Таким чином, посилання скаржника на пункт 13 частини другої статті 3 Закону           України «Про судовий збір», як на підставу для звільнення його від сплати судового збору, є помилковим.
Отже, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 27 грудня 2019 року недоліки касаційної скарги (надання документа про сплату судового збору) скаржником не усунуто.
Станом на 28 січня 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 27 грудня 2019  року будь-яких інших заяв чи клопотань від скаржника до суду не надходило.
Тому, є всі підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.
Згідно частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 44-45, 169, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі №520/10121/19 - повернути скаржнику.
2.  Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

А.В. Жук,
Суддя Верховного Суду