ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 грудня 2019 року 	м. Дніпро	справа № 160/5731/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройкапітал" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 р. (суддя Турова О.М.) в адміністративній справі №160/5731/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройкапітал" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройкапітал» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0015321306 від 13.05.2019, яким нараховано штраф за не нарахування, не утримання та/або не сплату (неперерахування) податків платників податків, у тому числі податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків у розмірі 48 904,98грн.      
В обґрунтування позову зазначав, що висновки акту перевірки №19099/04-36-14-20/38262748 від 05.04.2019 щодо порушення позивачем пп.16.1.4   п.16.1   ст.16, п.57.1   ст.57, пп.168.1.2   п.168.1   ст.168, пп.176.2   «а» п.176.2   ст.176 Податкового кодексу України   (далі -   ПК України), за результатами якого винесене спірне рішення, є безпідставними, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Контролюючий орган, зазначаючи в акті перевірки про розбіжності сум податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО), які були сплачені підприємством, проігнорував той факт, що працівниками позивача було подано заяви про застосування податкової соціальної пільги, у зв`язку з чим база оподаткування з ПДФО була зменшена через застосування вказаної пільги, а тому позивачем було своєчасно та у повній мірі сплачено ПДФО. Також відповідачем при розрахунку штрафу в спірному рішенні безпідставно застосовано підвищений розмір штрафних санкцій за   статтею 127 ПК України   - 50 та 75 відсотків, оскільки жодних доказів щодо притягнення ТОВ «Стройкапітал» за аналогічне порушення протягом 1095 днів, що передували прийняттю спірного рішення, акт перевірки не містить.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовної заяви відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройкапітал»  звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням вимог матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що передбачені п.127 ст. 127 ПК України штрафи не застосовуються, коли нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого п. 169.4 ст. 169 ПК України, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу. Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що на час перевірки узгодженої суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 20.01.2016 по 10.05.2018 вже були сплачені в повному обсязі податкового (звітного) року згідно з нормами ПК України. Крім того, суд погодився з доводами відповідача про застосування підвищених розмірів штрафу, проте ознака повторності попередніми актами перевірки зафіксована не була. Також, помилковим є висновок суду про те, що ПК України не передбачено утримання податку на доходи фізичних осіб із застосуванням відрахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податкової соціальної пільги на частину виплаченої протягом місяця заробітної плати (авансу), розрахунок оподатковуваного доходу фізичної особи відбувається виключно в кінці кожного звітного місяця. 
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Дніпропетровській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
У судовому засідання представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до   статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України   у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно   постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" від 19.06.2019 року № 537   Головне управління ДФС у Дніпропетровській області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Наведені вище обставини стали підставою для здійснення процесуального правонаступництва на стадії апеляційного перегляду справи      Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими   доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройкапітал» перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області та, зокрема, є платником податку з доходів фізичних осіб. У період з 18.03.2019  по 29.03.2019 працівниками відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт перевірки №19099/04-36-14-20/38262748 від 05.04.2019, яким встановлено      порушення: п.44.1   ст.44, пп.   134.1.1   п.   134.1   ст.134 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 272 883 грн.,   в т.ч. за 2018 рік на суму 272 883 гри.; порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, встановлених п.2.01.10 статті   201 ПК України, за що передбачена відповідальність згідно п.1201-1 ст.1201   розділу   ІІ ПК України; пп.16.1.4   п.16.1   ст.16, п.57.1   ст.57, пп.168.1.2   п.168.1   ст.168, пп.176.2   «а» п.176.2   ст.176 ПК України   в частині несплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 73322,37 грн. у встановлений строк до або під час виплати заробітної плати найманим працівникам та орендної плати орендодавцю-фізичній особі за період з 20.01.2016 по 10.05.2018. У зв`язку із порушенням Товариством приписів пп.16.1.4   п.16.1   ст.16, п.57.1   ст.57, пп.168.1.2   п.168.1   ст.168, пп.176.2   «а» п.176.2   ст.176 ПК України, 13.05.2019 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0015321306, яким ТОВ «Стройкапітал» визначено штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб у сумі 48904,98грн.
Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою про його оскарження.
Відмовляючи в задоволенні позовної заяви суд першої інстанції, посилаючись на  постанову Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №820/6437/16 (провадження К/9901/31031/18), дійшов висновку про правомірне застосування штрафних санкцій до позивача.
Колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції правильно визначений характер спірних правовідносин, які регулюються податковим кодексом України (ПК України).
Згідно з пп.164.2.1      п.164.2      ст.164 ПК України      до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Стаття 168 ПК України      визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.
Відповідно до пп.168.1.1      п.168.1      ст.168 ПК України      податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в      статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (п.п.168.1.2      п.168.1      ст.168 ПК України).
Згідно з п.п.168.1.4      п.168.1      ст.168 ПК України      якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Відповідно до пп.168.1.5      п.168.1      ст.168 ПК України      якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Відповідно до абз "а" п.176.2      ст.176 ПК України      особи, які відповідно до цього      Кодексу      мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Таким чином, податковий агент зобов`язаний перераховувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу (п.п.168.1.2      п.168.1      ст.168 ПК України), а у разі якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (п.п.168.1.4      п.168.1      ст.168 ПК України).
Як встановлено судом першої інстанції, спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 48904,98 грн. на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України (а.с.56). При цьому, за даними перевірки на момент складання акту податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за період з 20.01.16 по 10.05.18 сплачено в повному обсязі, але після спливу граничного терміну сплати (а.акту 12, а.с.21). При цьому, як свідчить додаток № 15 до акту перевірки, сплата зазначеного податку здійснена позивачем у 2016, 2017, 2018 роках, тобто до проведення перевірки, яка проводилась з 18 по 29 березня 2019 р. (а.с. 53,54).
Види та розмір відповідальності за порушення податкового законодавства визначені у   главі 11 Податкового кодексу України.
Згідно пункту   126.1   статті   126 ПК України   у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, встановлених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
В той же час, пунктом   127.1   статті   127 ПК України   передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених   розділом IV цього Кодексу.
Таким чином, диспозиція   статті 127 ПК України   передбачає відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, тобто, в такому випадку платником податків має бути допущена бездіяльність в частині виконання свого обов`язку, передбаченого   статтею 168 ПК України. Натомість, положення   статті 126 ПК України   підлягають застосуванню у випадку, коли сплата податку відбулась, але із затримкою, залежно від тривалості якої визначається і розмір санкції за вказаною статтею.
Положення   статті 127 ПК України   встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено   ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 10 листопада 2015 року (справа №813/6793/13-а) та від 22 березня 2016 року (справа №813/6774/13-а), постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року (справа №813/5787/15), від 27 березня 2018      року (справа №П/811/618/17), від 11 вересня 2018 року (справа №805/3649/17-а), від 24 жовтня 2018 року (справа №820/2405/16).
Крім того, у постанові від 08 жовтня 2018 р. у справі № 820/5009/18 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених   статтею 127 ПК України, слід з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді не нарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання. Якщо на момент виявлення порушення контролюючим органом, незалежно від періоду, який охоплено перевіркою, самостійно визначена сума податку за вказаний період сплачена в повному обсязі, то такі обставини фактично свідчать не про несплату податку, а про його несвоєчасну сплату, відповідальність за що передбачена положеннями   статті 126 ПК України.
Застосовуючи висновки Верховного Суду у наведених вище постановах, а також у постанові від 09 листопада 2018 р. у справі № 820/3562/17, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки на час проведення перевірки позивачем сплачена сума податкового зобов`язання, підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених статтею 127 ПК України відсутні.
Суд першої інстанції зазначені висновки суду касаційної інстанції щодо застосування статті 127 ПК України до уваги не прийняв. 
Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції – 1921 грн. (а.с. 3) та судового збору за подачу апеляційної скарги – 2881,50 грн. (а.с.107), всього на суму 4802, 50 грн., які підлягають відшкодуванню. 

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройкапітал» – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 р. в адміністративній справі №160/5731/19 – скасувати та ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройкапітал» – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 005321306 від 13 травня 2019 р., прийняте ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Стягнути  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 43145015, м. Дніпро, 49005, вул. Симферопольська, 17-а)  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройкапітал» (код ЄДРПОУ 38262748, Дніпропетровська область, Криворізький район, село Лозуватка, 53020, вул. Калачевського, 35) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору на суму 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 грудня 2019 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук