СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р.                                                                         Справа № 922/1762/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя  Мартюхіна Н.О. 
при секретарі Міракові Г.А.,
за участю представників: 
від позивача – Якубишин В.В. – на підставі Ордеру Серії ЗР №41929 від 21.02.2020р.; 
від відповідача - Комарова О.М.- на підставі довіреності від 28.12.2019р. №01-50/14597, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості, Харківська область, м.Дергачі,  (вх.№3499 Х/2)  на рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 (суддя Калантай М.В., ухвалене в м.Харків о 12:37год., дата складення повного тексту – 21.10.2019р.)
за позовом:  Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості, Харківська область, м.Дергачі,
до відповідача:  Акціонерного товариства "Харківобленерго", м.Харків,
про визнання окремих положень договору недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

06.06.2019р. Харківський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про визнання недійсними підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору №553/1/140 про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника від 26.04.2013р., укладеного між сторонами, а також окремого положення пункту 4.2 цього договору, а саме: визначення "До виконання п.2.2.2 договору підключення замовника до електромереж власника не здійснюється".
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірні умови договору №553/1/140 від 26.04.2013р. передбачають безоплатну передачу у власність відповідача, який є юридичною особою приватного права, державного майна (електрообладнання), що суперечить нормам Закону України "Про управління об`єктами державної власності", Положенню про порядок передачі об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1482 від 21.09.1998р., Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007р. 
У зв`язку із вказаними обставинами, позивач вважав, що спірні умови договору мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статті 228 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 217 Господарського кодексу України.
У відзиві на позовну заяву поданому до місцевого господарського суду 24.06.2019р. відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість. Відповідач зазначав, що фактично за змістом спірного договору відповідач надав можливість, а позивач здійснив проектування та переобладнання в електроустановках відповідача та будівництво нових електроустановок у власних інтересах для приєднання належної йому будівлі. 
При цьому ряд електроустановок відповідача було замінено на електроустановки позивача, внаслідок чого змінилася їх належність іншій особі, однак від таких електроустановок отримували та отримують електричну енергію інші споживачі за укладеними ними з відповідачем договорами, перед якими відповідач несе зобов`язання із забезпечення належного постачання (після 01.01.2019 - надання послуги розподілу) та не може фактично це забезпечити через невиконання позивачем умов п. 2.2.2 договору. 
При цьому, таку можливість відповідач надав виключно з урахуванням визначеної п. 2.2.2 договору домовленості сторін, яка відновлює цілісність належних відповідачу мереж та забезпечує можливість належного постачання (розподілу) електроенергії іншим споживачам. У разі обрання позивачем (при укладенні договору чи його зміні до фактичного переобладнання) відсутності необхідності передачі за п. 2.2.2 договору майна відповідачу, останнім були б підготовлені інші технічні умови без можливості переобладнання в його мережах. Однак, позивачем було обрано саме такий спосіб приєднання, що і закріплено ним при укладенні договору, його подальшому ним виконанні (проектування, здійснення будівельних робіт) та багаторазових листах, гарантійних листах тощо.
Відповідач наголошував, що договір сторонами було укладено у відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України шляхом вільного волевиявлення, визначення його умов на розсуд сторін і погодження ними з урахуванням вимог чинного законодавства України, вимог розумності та справедливості та усіх вимог статті 203 Цивільного кодексу України, а спірна умова договору не містить самостійно визначеного порядку передачі майна між сторонами, а посилається на порядок, визначений законодавством, що не може суперечити нормам законодавства, а жодною з умов спірного договору не передбачено безоплатної передачі будь-якого майна, на що, як підставу визнання недійсним п. 2.2.2 договору, посилається позивач.
Рішенням господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 відмовлено в задоволенні позову Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про визнання недійсними підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору №553/1/140 про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника від 26.04.2013р., а також окремого положення пункту 4.2 цього договору, а саме: визначення "До виконання п.2.2.2 договору підключення замовника до електромереж власника не здійснюється".
Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що сторони, укладаючи спірний договір, діяли виключно в межах, встановлених законодавством України з необхідним обсягом цивільної дієздатності, укладаючи спірний договір сторони погодили всі істотні умови договору, а отже підстави для визнання пункту 2.2.2 спірного договору та окремого положення п. 4.2 цього договору, а саме: "до виконання п. 2.2.2 договору підключення замовника до електромереж власника не здійснюється" недійсним на підставі статті 228 Цивільного кодексу України  відсутні.
Харківський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було неповно встановлено обставини справи, які мають значення для вирішення спору, що на думку останнього, призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Апелянт наголошує, що місцевим господарським судом було залишено поза увагою той факт, що позивач був змушений укласти спірний договір, у зв`язку із тим, що крім АК "Харківоленерго" зазначені послуги ніким не надавалися та інших умов щодо укладення договору замовнику запропоновано не було. Також, апелянт звертає увагу та вважає, що господарським судом першої інстанції було не в повному обсязі встановлено наслідки застосування позивачем положень "Порядку відчуження об`єктів державної власності".
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості на рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19; встановлено відповідачу у справі строк до 09.12.2019р. для подання відзиву та письмових пояснень щодо апеляційної скарги з доказами його надсилання; призначено справу до розгляду на 16.12.2019р.
04.12.2019р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№11473), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості, рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 залишити без змін.
16.12.2019р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із необхідністю представника прийняти участь у невідкладних слідчих діях у кримінальному провадженні (вх.№11821).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2019р. оголошено в судовому засіданні перерву до 13.01.2019р. о 14:15год.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019р. виправлено допущену в пункті 1 резолютивної частини ухвали від 16.12.2019р. описку; викладено пункт 1 резолютивної частини ухвали від 16.12.2019р. в наступній редакції: "Оголосити в судовому засіданні перерву до "13" січня 2020р. о 14:15 год.; судове засідання буде продовжено у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, каб. № 105. "
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020р., у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №922/1762/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020р. оголошено в судовому засіданні перерву до 10.02.2020р.
10.02.2020р. суддя-доповідач Плахов О.В. знаходився на лікарняному.
Відповідно до частини 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
За таких обставин, у зв`язку із неможливістю проведення судового засідання 10.02.2020р. з огляду на знаходження судді-доповідача Плахова О.В. на лікарняному та відсутністю підстав для здійснення повторного автоматизованого розподілу даної справи, ухвалою Східного апеляційного господарського від 12.02.2020р. призначено справу до розгляду на 26.02.2020р.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2020р., у зв`язку із відпусткою судді Шутенко І.А., для розгляду справи №922/1762/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 26.02.2020р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.04.2013р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (надалі - власник) та Харківським центром професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості (надалі - замовник) було укладено договір №553/1/140 про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника (надалі – договір т.1 а.с.14-16), відповідно до умов якого замовник виконує в повному обсязі вимоги технічних умов (ТУ) №12-54-Дергачі-с/140 від 08.02.2013 на підключення власних електроустановок до електромереж власника в термін до 26.04.2015р. на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1. договору).
Згідно з пунктом 1.2 договору, власник здійснює приєднання та підключення електроустановок замовника до своїх електричних мереж після виконання замовником технічних умов, проектної документації, оплати вартості підключення, вимог пункту 2.2 (з підпунктами) цього договору, укладення замовником договору про постачання електричної енергії та/або договору про купівлю-продаж електричної енергії та у випадках, обумовлених  правилами користування електричною енергією, договору про спільне використання технологічних електричних мереж або про технічне забезпечення електропостачання і інших, передбачених цим договором вимог.
Технічні умови приєднання до електричної мережі є невід`ємним додатком до цього договору (пункт 1.3 договору).
Для забезпечення належного підключення в АК "Харківобленерго" отримано технічні умови №12-54-Дергачи-с/140 від 08.02.2013р. (т.1 а.с.21-24) Згідно технічних умов система електропостачання складається з І та II черги загальною потужністю 813кВт. Улаштування системи зовнішнього електропостачання передбачає заміну окремого обладнання в діючій трансформаторній підстанції, встановлення нової комплектної трансформаторної підстанції, та будівництво нової ТП. Крім того, передбачена реконструкція повітряної лінії ПЛ-10 кВ "Дергачівська" та реконструкція силової підстанції ПС-35 кВ "Дергачі-с". Отже, у відповідності до технічних умов збудовані та реконструйовані об`єкти є невід`ємною частиною вже існуючих мереж.
У пункті 2.1 договору встановлено, що сторони зобов`язані у разі необхідності будівництва (що пов`язано із зміною розміру чи призначення земельної ділянки) об`єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності укласти додаткову угоду до цього договору, якою визначити взаємні права та обов`язки із проведення правового узгодження трас ліній і майданчиків об`єктів будівництва та відведення земельних ділянок під об`єктами електричних мереж, що підлягають будівництву, із визначенням категорії землі згідно п. "ж" ст. 19 Земельного кодексу України, меж та розмірів земельних ділянок згідно ДВН- В.2.5.-16-99 та мети використання - “будівництво та експлуатація об`єктів енергетики”.
Згідно пункту 2.2 договору замовник зобов`язаний:
2.2.1. Виконати вимоги ТУ №12-54-Дергачи-с/140 від 08.02.2013р. на приєднання електроустановок замовника до електромереж власника в повному обсязі і в передбачені терміни.
2.2.2. До підключення усі об`єкти, які будуються, встановлюються згідно з ТУ від точки приєднання до межі балансової належності (пункт 1.4. цього договору) передаються замовником у власність власника з дотриманням вимог, передбачених законодавством України.
2.2.3. Оплатити вартість наданих власником послуг з підключення.
2.2.4. До підключення електроустановки до електричної мережі власника укласти договір про постачання електричної енергії, а за необхідності інші договори, передбачені Правилами користування електричною енергією.
2.2.5. У разі необхідності будівництва об`єктів електричних мереж від точки приєднання до межі балансової належності забезпечити узгодження трас ліній і майданчиків об`єктів будівництва та відведення відповідних земельних ділянок згідно умов укладеної додаткової угоди.
Згідно пункту 2.3. договору, власник зобов`язаний підключити електроустановки замовника до своїх електричних мереж протягом 5 днів після виконання замовником вимог пунктів 2.2 (з підпунктами) цього договору, прийняття устаткування державною комісією та оформлення акта-допуску електроустановок замовника в експлуатацію.
Відповідно до пункту 4.2 договору замовник несе відповідальність за своєчасне, повне та належне виконання вимог технічних умов №12-54-Дергачі-с/140 від 08.02.2013р. та пункт 2.2. (з підпунктами) цього договору, розроблення проектної документації, своєчасне узгодження цієї проектної документації з власником та усіма зацікавленими сторонами. До виконання п.2.2.2. договору підключення замовника до електричних мереж власника не здійснюється.
Як зазначав в позовній заяві позивач, наприкінці 2013року ним було завершено роботи І та II черги, передбачені ТУ, в тому числі реконструкцію повітряної лінії ПЛ-10 кВ та силової підстанції ПС-35кВ. Відповідно до ТУ №12-54-Дергачи-с/140 від 08.02.2013р. в повній мірі виконано вимоги до електромереж основного живлення:
І черга
- в ЗТП №530 встановлено силовий трансформатор потужністю 400 кВА;
- встановлено на місці існуючої ЗТП № НОМЕР_1 нову КТП №370 з трансформатором потужністю 400 кВА;
- споруджено необхідну кількість ЛЕП-0,4 кВ, від РУ -0,4 кВ ЗТП №530та КТПМ №370 до ввідно-розподільчих пристроїв об`єктів;
- живлення існуючих споживачів ХЦПТО Державної служби зайнятості від КТП №370 та ЗТП №67 демонтовано;
- застосовано технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та потужності більше дозволеної, з установкою їх в вводно-облікових шафах (ВОШ) після кожного приладу обліку;
ІІ черга
- встановлено в комірці 10 кВ № 12 (ввод №2) ПС "Дергачи-с" вакуумний вимикач;
- споруджено необхідну кількість ЛЕП-0,4 кВ від РУ-0,кВ КТПМ №370 до ввідно-розподільчих пристроїв (ВРП) об`єктів;
- встановлено та налагоджено на території центру зайнятості ТП-10/0,4 кВ;
- живлення нової ТП виконано відгалуженням від ПЛ-ЮкВ "Дергачевский", ПС 35/10 кВ "Дергачи-с";
- застосовано технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та потужності більше дозволеної, з установкою їх в вводно-обліковій шафі (ВОШ) абонента після приладу обліку.
Відповідачем виконання вищевказаних робіт не заперечується.
Виконавши вимоги технічних умов, у 2014 році позивач звернувся до АК "Харківобленерго" з проханням надати довідку про повне виконання ТУ№12-54-Дергачі-с/140 від 08.02.2013р. та дозвіл на отримання повної електричної потужності 813 кВт для живлення майнового комплексу. 
У зв`язку із виконанням Технічних умов №12-54-Дергачі-с/140 від 08.02.2013р. відповідач дозволив підключення електрообладнання І та II черги Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості до електромереж компанії, що підтверджується рішеннями АК "Харківобленерго" №01-35-Дергачі-с/3147 від 16.09.2014 - І черга та № 01-25-Дергачі-с/3346 від 03.10.2014 - II черга.
В той же час, посилаючись на невиконання підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, відповідач відмовив у видачі довідки і надав дозвіл лише на тимчасове підключення будівлі центру професійно-технічної освіти до електромереж компанії до 26.04.2016р. (включно) (т.1 а.с.34). 
Вказане також засвідчено додатковою угодою №1 від 24.04.2015р. до договору (т.1 а.с.17).
Строк дії договору неодноразово продовжувався додатковими угодами №2 від 22.03.2015р., №3 від 12.04.2017р. та №4 від 29.12.2017р. (т.1 а.с.18-20). Згідно останньої додаткової угоди №4 від 29.12.2017р., укладеної між Харківським центром професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості та АТ "Харківобленерго" термін дії Договору та Технічних умов № 12-54-Дергачи-с/140 від 08.02.2013 продовжено до 31.12.2018р. включно.
17.01.2019р. Харківським обласним центром зайнятості було направлено АТ "Харківобленерго" лист за №12-317/19, в якому просив продовжити термін дії договору та виклав пропозицію внести зміни до договору шляхом виключення підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору (т.1 а.с.42) .
АТ "Харківобленерго" листом від 28.01.2019р. №10-46/1030 фактично було відмовлено в продовженні терміну дії договору та залишено без реагування пропозицію про внесення змін до договору шляхом виключення пункту 2.2.2 договору, що і стало підставою для звернення 06.06.2019р. Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про визнання недійсними підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору №553/1/140 про приєднання до електричних мереж АК "Харківобленерго" електроустановок замовника від 26.04.2013р., укладеного між сторонами, а також окремого положення пункту 4.2 цього договору, а саме: визначення "До виконання п.2.2.2 договору підключення замовника до електромереж власника не здійснюється" (т.1 а.с.4-43).
Звертаючись з даним позовом, позивач зазначив, що спірні умови договору передбачають безоплатну передачу у власність відповідача, який є юридичною особою приватного права, державного майна (електрообладнання), оскільки встановлення обладнання та прокладення ліній електропередач здійснювалось за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що суперечить нормам  Закону України "Про управління об`єктами державної власності", Положенню про порядок передачі об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України №1482 від 21.09.1998, Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007. У зв`язку з цим, позивач вважав, що спірні умови договору мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статті 228 Цивільного кодексу України  та частини 1  статті 217 Господарського кодексу України.
Рішенням господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у даній справі відмовлено в задоволенні позову, з підстав викладених вище (т.1 а.с.168-175).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи та аналізу змісту договору укладеного між сторонами, фактично позивач здійснив переобладнання в електроустановках відповідача та будівництво нових електроустановок для приєднання належної йому (позивачу) будівлі. 
При цьому, ряд електроустановок відповідача було замінено на електроустановки позивача, внаслідок чого змінилась їх належність іншій особі. 
Однак, через такі електроустановки забезпечується передача електричної енергії також і іншим споживачам за іншими договорами, за якими відповідач також несе зобов`язання забезпечення належного постачання, отже, невиконання позивачем умов 2.2.2 договору може вплинути на можливість виконання відповідачем зобов`язань з постачання електричної енергії іншим споживачам.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів.
Можливість приєднання була надана позивачу відповідачем - АТ "Харківобленерго" саме за таких умов договору, оскільки підпункт 2.2.2 пункту 2.2 договору, на недійсності (нікчемності) якого наполягає позивач, забезпечує можливість належного постачання (розподілу) електричної енергії іншим споживачам. 
Умови договору були погоджені сторонами та позивач погодився з ними та не висловлював заперечень та зауважень при укладенні та підписанні договору, отже, в даному випадку технічні умови, на яких позивач отримав можливість переобладнання в мережах відповідача, залежали від інших умов договору в їх сукупності та взаємодії.
Отже, у разі отримання права приєднання до мереж позивач також набув і обов`язок виконати інші умови договору, в тому числі і підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, оскільки саме за наявності таких погоджених умов в їх сукупності позивач (Харківський обласний центр зайнятості) набув права приєднання з такими технічними умовами. Тобто, інші умови договору мали б наслідком інші технічні умови приєднання.
Натомість, позивач отримавши право приєднання саме за вигідними йому технічними умовами, намагається уникнути виконання обов`язку, передбаченого пункту 2.2.2 договору.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Отже, при укладенні оспорюваного договору сторони діяли вільно при повному розумінні своїх дій та на власний розсуд.
Апелянт наполягає на тому, що підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору порушує публічний порядок, тому, що був спрямований на заволодіння майном держави.
Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної особи або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідома суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має обов`язково враховуватись вина, яка виражається у намірі порушити публічний порядок сторонами правочину.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем вини АТ "Харківобленерго" та наявності наміру настання протиправних наслідків.
Так, відповідно до підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, до підключення усі об`єкти, які будуються, встановлюються згідно з ТУ від точки приєднання до межі балансової належності (пункт 1.4. цього договору), передаються замовником у власність власника з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством України.
Отже, вказана норма договору не містить самостійно визначеного порядку передачі майна між сторонами, а посилається на визначений законодавством порядок.

Крім того, Порядком відчуження об`єктів державної власності, затвердженим Постановою КМУ від 06.06.2007р. № 803, визначено, що він визначає механізм та способи відчуження об`єктів державної власності.
Зокрема, об`єктами державної власності в розумінні даного Порядку є - матеріальні активи, які відповідно до законодавства визнаються основними фондами (засобами). А відчуженням майна - передача права власності на майно юридичним чи фізичним особам за процедурами та у спосіб, що передбачені цим Порядком.
Проте, апелянтом не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що електрообладнання, передбачене підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 договору, було встановлене за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, як і не надано доказів того, що дане майно належить до державної власності та закріплено за ним на праві господарського відання або праві оперативного управління.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання апелянта, як на підставу недійсності правочину, на загрозу відключення від електроенергії, проте, звертає увагу на те, що відключення від електроенергії може бути наслідком невиконання або неналежного виконання позивачем (як стороною спірного договору) взятих на себе зобов`язань. Отже, зазначені посилання не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним.
Судова колегія також відхиляє доводи апелянта про те, що він був змушений укласти спірний договір на таких умовах, оскільки як зазначено вище сторони є вільними в укладанні правочину. 
Більш того, апелянтом не надано доказів того, що він звертався до АТ "Харківобленерго" в момент укладення договору з пропозицією укласти його на інших умовах, або заперечував проти запропонованих відповідачем умов.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів також враховує, що в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини справа "Проніна проти України" (Заява №63566/00) Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). 
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківського центру професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019р. у справі №922/1762/19 залишити без змін.
Повний текст постанови складено   02 березня 2020р.  

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна