ПОСТАНОВА
іменем України

11 лютого 2020 року 	 	справа № 160/3464/19	

                              Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                                        головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                                   судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
                                                  при секретарі Троянові А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 (суддя Боженко Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра про скасування постанови про накладання штрафу; третя особа ОСОБА_2 

ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 12.04.2019 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Мазур А.С. від 08.04.2019 про накладання штрафу в розмірі 3400грн за повторне невиконання судового рішення (т1ас7,45).  

          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 до участі у справі в якості третьої особи залучений стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 (т1ас64). 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 позов задоволений. Також на користь позивачки стягнутий сплачений судовий збір в сумі 768грн40коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000грн.
Прийняте рішення суд мотивував тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась не за місцем проживання боржника, оскільки ОСОБА_1 мешкає в Польщі. На позивачку накладений штраф за те, що вона не відповіла на два телефонні дзвінки. Однак за виконавчим документом вона не зобов`язана відповідати на телефонні дзвінки (т2ас26).

В апеляційній скарзі Відділ ДВС просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на помилковість висновку суду першої інстанції, що у державного виконавця знаходиться виконавче провадження, за яким аліменти на користь ОСОБА_1 перераховуються за місцем її мешкання до Польщі, а тому він знав, що боржник в м.Дніпрі не проживає. Проте, виконавче провадження про стягнення аліментів з третьої особи відкрито 24.01.2019 старшим державним виконавцем Корчемкіною М.В., а передано старшому державному виконавцю Мазур А.С., яка виносила постанову про накладання штрафу, тільки 08.04.2019.
В постанові суд керувався статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», при тому що, державний виконавець, при винесенні постанови про накладання штрафу, діяла у відповідності до статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом не взято до уваги, що позивачкою сплачений штраф за оскаржуваною постановою та нею пропущений строк оскарження постанови державного виконавця.
Сума стягнутих витрат на правничу допомогу не співмірна зі складністю та значимістю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг  (т2ас61).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Дніпропетровським районним судом 02.07.2018 виданий виконавчий лист №175/5360/13-ц наступного змісту:
Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 08.11.2009рн.
Встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:
    - батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, в період своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини – 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;
    - кожні парні тижні місяця з 09:00 суботи до 20:00 неділі, включаючи нічний час в квартирі ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання без присутності ОСОБА_1 ;
    - спілкування з 09:00 до 20:00 у власній квартирі чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 без присутності матері в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнює половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільною згодою батьків;
    - щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;
    - день народження сина 08 листопада з 09:00 до 09 листопада до 20:00 кожний парний рік (2016, 2018, …) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;
    - день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 до 12 червня до 20:00 за місцем мешкання ОСОБА_2 без присутності матері;
    - під час хвороби дитини з 09:00 до 20:00 за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та наданням вільного доступу лікарів;
    - вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у вільний від навчального процесу час (т1ас11).

Постановою старшого державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м.Дніпра Мазур А.С. від 18.03.2019 відкрито виконавче провадження, яким боржнику надано 10 робочих днів для виконання (т1ас163). 

Згідно постанови старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра Мазур А.С. від 23.03.2019 (субота), виходом за адресою АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 не з`явилась разом з дитиною ОСОБА_3 . На підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив: За невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі 1700грн. Боржнику виконати рішення протягом трьох робочих днів (т1ас14,166,178).  

Згідно постанови старшого державного виконавця Чечелівського відділу ДВС м.Дніпра Мазур А.С. від 25.03.2019 (понеділок), виходом за адресою АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 не з`явилась разом з дитиною ОСОБА_3 . На підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив: За повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі 3400грн. Боржнику виконати рішення протягом трьох робочих днів (т1ас15).  

Згідно акту старшого державного виконавця Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра Мазур А.С. від 08.04.2019 (понеділок), стягувачем о 12:27 та о 12:30 здійснювались дзвінки на телефони ОСОБА_1 (+38-050-45-2721, +4-873-138-4122), на які боржник не відповів (т2ас17).
Згідно постанови старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м.Дніпра Мазур А.С. від 08.04.2019 (понеділок), стягувачем о 12:27 та о 12:30 здійснювались дзвінки на телефони ОСОБА_1 , на які боржник не відповів. На підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив: За повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі 3400грн. Боржнику виконати рішення протягом трьох робочих днів (т1ас16,167,180).  

Відповідно до абзацу 1 частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до абзацу 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
У виконавчому листі йдеться про зобов`язання позивачки не чинити батькові перешкоди брати участь у вихованні і вільному спілкуванні з дитиною та визначені певні часові межі на декілька років наперед коли ОСОБА_2 має зустрічатись з неповнолітнім сином. 
В зв`язку з чим є незрозумілим, що мав на увазі державний виконавець, надаючи ОСОБА_1 в постанові про відкриття виконавчого провадження 10 робочих днів для виконання та які конкретно дії вона мала вчинити в цей період для забезпечення спілкування батька з дитиною.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», в разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3 робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
          Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до частини 1 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Відповідно до частини 2 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення в час та місці побачення, визначених рішенням, а в разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється в час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Відповідно до частини 3 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», в разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі, визначеному частиною 1 статті 75 цього Закону. В постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 4 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», в разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною 10 статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб – 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу – 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Відповідно до частини 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», в разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець в тому самому порядку накладає на нього штраф в подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

          Оскільки оскаржувана постанова державного виконавця винесена за повторне невиконання судового рішення, суду слід дати оцінку як першій, так і другій події невиконання. В зв`язку з цим колегія суддів звертає увагу, що в постанові державного виконавця від 08.04.2019 взагалі не вказано в чому полягає повторність, що є самостійною підставою для визнання її протиправною. 
          Виходячи з хронологічної послідовності наданих документів, ОСОБА_1 оштрафована 23.03.2019 в суботу та 25.03.2019 в понеділок за те що не з`явилась з дитиною за адресою АДРЕСА_1 . Однак в складених актах не зазначені точні години і хвилини відвідування, з посиланням на конкретний припис виконавчого документа про обов`язок боржника саме в цей час знаходитись з дитиною за названою адресою, як це передбачено частиною 2 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».   
Більш того, постанови про накладання штрафу від 23.03.2019 та від 25.03.2019 винесені до закінчення 10-денного строку для виконання, встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2019. 
В подальшому ці постанови державного виконавця Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра скасовані рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №160/3465/19, від 28.10.2019 у справі №160/3463/19, які набрали законної сили (т1ас209,т2ас95,113-118).

Оскаржувана постанова про накладання штрафу від 08.04.2019 винесена в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не відповіла на два телефонних дзвінка стягувача. З цього приводу, окружний суд дійшов правильного висновку, що виконавчий документ не містить будь-яких обов`язків боржника відповідати на телефонні дзвінки. Тим більше, ніяких доказів, що вказані в акті телефони належать позивачці суб`єкт владних повноважень не представив. Яку конкретно дію мала вчинити позивача в понеділок 08.04.2019 в акті державного виконавця не зазначено, хоча таке випливає з положень частини 2 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».    

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно підкреслив, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась за адресою АДРЕСА_2 , за якою позивачка вже тривалий час не проживає.   
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 з лютого 2015 року проживає разом з дитиною в м.Кракові в орендованій квартирі, працює в управлінні людськими ресурсами, та окрім заробітної плати, отримує аліменти від ОСОБА_2 (т1ас222).
Доводи апеляційної скарги що старший державний виконавець Мазур А.С., яка виносила постанови про накладання штрафу, не вела виконавчі провадження про стягнення аліментів на користь позивачки, а тому не знала про її постійне проживання в Польщі, не спростовує достовірно встановлений факт, що ОСОБА_1 не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладання штрафу від 23.03.2019 і від 25.03.2019. А саме в цьому мав пересвідчитись державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову про накладання штрафу від 08.04.2019. В цей день старший державний виконавець Мазур А.С. знала, що ОСОБА_1 проживає в Польщі, в м.Кракові, вул.Зброяржи, 21/15 оскільки на вказану адресу направляла інформацію про виконавчі провадження, які стосуються позивачки (т1ас235,т2ас19).

Доводи відповідача, що суд першої інстанції помилково керувався статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними. В усіх постановах про накладання штрафу державний виконавець посилався саме на цю норму. 

Сплачений позивачкою штраф ніяким чином не спростовує незаконність винесених постанов про накладання на неї штрафу.
Твердження про пропущення строку оскарження постанови державного виконавця не відповідають дійсності. Позовна заява подана через 4 дні після прийняття постанови, тобто в межах 10-ти днів, передбачених статтею 287 КАС України.  

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Між  ОСОБА_4 та адвокатом Вербою А ОСОБА_5 П ОСОБА_5 укладений договір від 08.04.2019 про надання правової допомоги. Згідно пункту 2.1 договору, адвокат зобов`язаний підготувати документи, консультувати з усіх правових питань, брати участь в судових засіданнях. Згідно пункту 3.1 договору, гонорар адвоката становить 1000грн за годину роботи (т1ас37).
Аналогічний за змістом договір про надання правової допомоги укладений між позивачкою і адвокатом Вербою А.П. 07.11.2019 (т2ас87).
Згідно акту від 12.04.2019 про надання послуг, адвокат Верба А.П. при наданні правової допомоги при розгляді справи в окружному суді надавав усні консультації загальною тривалістю 1год30хв; вивчав матеріали виконавчого провадження та судову практику, на що витратив 1год30хв; готував позовну заяву, на що витратив 2год (т1ас41).
Згідно квитанції від 12.04.2019, Олійник К ОСОБА_6 . сплатила адвокату ОСОБА_7 гонорар 2000гр (т1ас40).   
Згідно акту від 11.11.2019 про надання послуг, адвокат Верба А.П. при наданні правової допомоги ОСОБА_1 в апеляційній інстанції надавав усні консультації загальною тривалістю 30хв; вивчав матеріали справи та судову практику, на що витратив 2год30хв; готував заперечення, клопотання, відзив, на що витратив 5год30хв (т2ас90).
Згідно квитанції від 11.11.2019, ОСОБА_1 сплатила адвокату ОСОБА_7 гонорар 1000гр (т2ас91).   
З урахуванням обсягу участі адвоката в підготовці та розгляді справи, зборі доказів, відображених в акті надання послуг за договором про надання правової допомоги, сплачений гонорар в розмірі 2000грн за учать в розгляді справи в окружному суду та 1000грн за участь в розгляді справи в апеляційному суді, - є співмірним зі складністю справи, часом, необхідним для виконання адвокатом названого переліку робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
В свою чергу, суб`єкт владних повноважень не заперечував проти обсягу виконаних адвокатом робіт, відображеного в актах надання послуг, та не довів що сплачені суми є неспівмірними з обсягом виконаних робіт, складністю справи, тощо.   
Суд першої інстанції обгрунтовано присудив на користь позивачки витрати на правову допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції в сумі 2000грн та підлягають стягненню витрати на правову допомогу в апеляційному суді в розмірі 1000грн, про що заявлено у відзиві на апеляційну скаргу. 

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 – без змін.  

Стягнути з Чечелівського відділу Державної виконавчої служби м.Дніпра на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1000грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з 11.02.2020 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

   
                    Головуючий                                                                       А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова