ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 203/1044/17
 
провадження № 61-31608 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати                      Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),          Журавель В. І., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 
представник позивача - адвокат Яценко Олександр Сергійович
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Яценка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року в складі судді Єдаменко С. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року в складі колегії суддів Куценко Т. Р., Демченко Е. Л.,                    Максюти Ж. І.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати автомобіль ЗАЗ TF69YO 2011 року виготовлення спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна виділити зазначений автомобіль у власність ОСОБА_2 , стягнувши з нього на користь позивача компенсацію в розмірі 87 750 грн, що відповідає вартості Ѕ частини транспортного засобу.
 
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що автомобіль був придбаний сторонами під час перебування в шлюбі, а тому в силу положень статті 71 СК України підлягає поділу між ними.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя повернуто позивачеві для подання до належного суду.
 
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що місце проживання відповідача зареєстроване в Соборному районі м .  Дніпра, а тому за правилами статті 109 ЦПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) даний спір не підсудний Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року - без змін як постановлена з дотриманням норм процесуального права.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У вересні 2017 року адвокат Яценко О. С., який діє в інтересах                 ОСОБА_1 ,подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення й направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України дана справа передана до Верховного Суду. 
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Представник позивача в касаційній скарзі послався на те, що              ОСОБА_2 при розгляді в суді іншого спору між цими ж сторонами зазначав адресою свого проживання: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Кіровського району м. Дніпра. Крім того, відповідач за вказаною адресою отримував судову кореспонденцію.
 
Заперечення/відзив на касаційну скаргу
 
Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду не надходили. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що пред`являючи позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_1 керувалася загальними положеннями процесуального законодавства щодо територіальної підсудності та вважала, що місцем проживання відповідача є кв.  АДРЕСА_4 , що територіально відноситься до Кіровського району зазначеного міста.
 
Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 10 квітня 2017 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване в АДРЕСА_5 .
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Ухвали судів попередніх інстанцій відповідають зазначеним вимогам закону.
 
Згідно з частиною першою статті 109 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
 
Відповідно до положень статті 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. 
 
За змістом частини третьої статті 122 ЦПК України в разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу. 
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши на підставі відомостей уповноваженого органу, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою, що територіально не           відноситься до Кіровського району м. Дніпра, дійшов обґрунтованого висновку про непідсудність даного спору Кіровському районному                    суду м. Дніпропетровська.
 
Суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку доводам позивача відносно того, що ОСОБА_2 в іншому судовому провадженні зазначає адресою свого проживання кв.  АДРЕСА_4 та отримує за вказаною адресою судову кореспонденцією, зазначивши, що вказана обставина не має правового значення, оскільки положеннями статті 109 ЦПК України передбачене звернення до суду за зареєстрованим, а не фактичним місцем проживання чи перебування особи.
 
Доказів про реєстрацію в установленому законом порядку місця проживання або перебування ОСОБА_2 за адресою, відмінною від: АДРЕСА_5 , матеріали справи не містять.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім. 
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу адвоката Яценка Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                В. І. Журавель
 
                                                                                                            М. М. Русинчук