ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5522/19                                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 січня 2020 року                                                                           м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування розпорядження,
 В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження   Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12.03.2019 № 360 про застосування заходу впливу до   Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», прийняте за результатами розгляду справи   про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність   з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом   про правопорушення, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» на ринку фінансових послуг від 06.02.2019 № 92/16-5/15.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2019 адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження   Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12.03.2019 № 360 про застосування заходу впливу до   Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», прийняте за результатами розгляду справи   про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність   з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом   про правопорушення, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» на ринку фінансових послуг від 06.02.2019 № 92/16-5/15.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
До суду від представника позивача надійшли клопотання про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у зв`язку із значною віддаленістю міста, в якому здійснює професійну діяльність представник позивача. Колегія суддів зазначає, що вказані клопотання не підлягають задоволенню, оскільки є необгрунтованими, а посилання на віддаленість міста, в якому здійснює професійну діяльність адвокат позивача - юридичної особи від міста розгляду апеляційної скарги, в даному випадку, не вказує на наявність об`єктивних підстав, що унеможливлюють забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.  
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308  КАС України,  справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» є фінансовою установою та здійснює діяльність   на ринку фінансових послуг   за основним видом діяльності «надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у». З цією метою   ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» організований сервіс з надання онлайн позик, який забезпечує надання   грошових коштів   у позику   з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом укладення з клієнтом електронних договорів позики.
23.11.2018 між позивачем, як позикодавцем і громадянкою ОСОБА_1 , як позивальником, з використанням   інформаційно-телекомунікаційних   систем укладений електронний договір позики № 39829.
Листом   № 898/16-8 від 21.01.2019, у зв`язку з надходженням відповідного звернення,  Національна комісія, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг надіслала позивачу   вимогу щодо надання інформації   та документів по взаємовідносинам із громадянкою ОСОБА_1 .
На виконання вимог   відповідача, листом № 25/01-19/01 від 25.01.2019, товариство надало запитувану інформацію та документи.
За результатами розгляду та опрацювання наданих документів, листом від 08.02.2019               № 701/16-8, позивачу надісланий акт відповідача про правопорушення, вчинені                   ТОВ «ФК «Гелексі» на ринку фінансових послуг від 06.02.2019 № 92/16-5/15 та повідомлення про час та місце розгляду справи про правопорушення.
Надалі, на адресу позивача надійшло розпорядження Нацкомфінпослуг від 12.03.2019 № 360 про застосування заходу впливу на ТОВ «ФК «Гелексі», а саме, усунути порушення законодавства про фінансові послуги, а також повідомити Нацкомфінпослуг   про усунення порушення та вжиті заходи   для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення, з наданням підтверджуючих документів у термін до 02.04.2019 включно.
Так, зі змісту розпорядження вбачається, що розглянувши справу про порушення законів   та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення, вчинені       ТОВ «ФК «Гелексі» на ринку фінансових послуг від 06.02.2019 № 92/16-5/15, відповідачем встановлено, що ТОВ «ФК «Гелексі» надано фінансову послугу гр. ОСОБА_1 , шляхом обрання форми укладення договору позики від 23.11.2018 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України,   визначено, що якщо сторони домовилися укласти   договір за допомогою   інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Однак, прийняття пропозиції від ТОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір гр. ОСОБА_1 здійснено шляхом введення отриманого коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу з надання онлайн позик, без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно із яким, відповідь особи, якій   адресована пропозиція   укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
За висновками контролюючого органу, оскільки порядок акцептування пропозиції позивача не відповідає положенням абзацу 3 ч. 6 ст. 11 Закону, то позивачем надано фінансову послугу гр. ОСОБА_1 без дотримання порядку укладення електронного договору, встановленого ст. ст. 11, 12 Закону, а тому, договір № 39829 є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У силу приписів ст. 1055            ЦК України, кредитний договір, укладений   з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Таким чином, незгода позивача із прийнятим розпорядженням та доводами, які в ньому викладені, зумовила його звернення до суду за захистом своїх прав.
Приймаючі рішення у справі, суд першої інстанції зазначив,   що спірний договір позивача було укладено з дотриманням вимог статей   11   та   12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому, оскаржуване розпорядження відповідача по відношенню до позивача з вимогою усунути виявлені порушення законодавства у сфері фінансових послуг винесено за відсутності на те відповідних підстав, за помилкових доводів про порушення позивачем частини першої  ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступному. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 1.3 розділу I Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 № 2319, метою цього Положення є врегулювання правовідносин, пов`язаних із складанням уповноваженими та посадовими особами Нацкомфінпослуг документів про порушення законодавства про фінансові послуги застосуванням Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; захистом прав учасників ринків фінансових послуг під час застосування Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; оскарженням рішень Нацкомфінпослуг або уповноважених осіб Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу.
Нормами п. 1.5 розділу I Положення № 2319, передбачено, що Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.
Так, відповідно до п. 1.11 розділу I Положення № 2319, посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.
Згідно з абз. 1, 2 п. 4.2 розд. IV Положення № 2319, виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта. Акт про правопорушення, складений посадовою особою Нацкомфінпослуг, повинен містити документи, дані та інформацію, які підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги. Такі документи, дані та інформація долучаються до акта про правопорушення.
Положеннями ст .ст.     3,     6,     11,     525,     627,     629 ЦК України, визначено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до норм ч. 1  ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Так, згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вказане визначено в ч.1 ст. 207 ЦК України.
Слід звернути увагу на те, що Закон України «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. 
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;
електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем;
електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;
одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;
Відповідно до норм ч. 1     ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством.
Також, приписами  ст. 12 даного Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до  Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до  ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. ст. 1054, 1055 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно з ст. 638 ЦК України,  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. ст. 1054, 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 3  ст. 642 ЦК України, особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Нормами ст. 1046 ЦК України, визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2  ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Під час розгляду спору в суді першої інстанції було досліджено, що ТОВ «ФК «Гелексі» на підставі договору позики № 39829 перераховано гр. ОСОБА_1 суму в розмірі - 3000,00 грн, на підтвердження чого надано копію квитанції № 115473095.
Крім того, колегія суддів враховує, що під час проведення перевірки, відповідачем не встановлено обставин повернення позичальником позикодавцю коштів в сумі 3000,00 грн, як помилково отриманих, що свідчить про те, що сторони даного договору виявили волю на його укладання та скористались результатами його укладання, без застережень про відсутність підстав для його укладання.
Слід зазначити, що як під час розгляду спору в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, відповідач стверджує про наявність порушень позивачем вимог законодавства при укладенні договору, які встановлені в ході розгляду порушення, та ігноруються товариством в частині небажання виконувати розпорядження про усунення порушень та приведення своєї діяльності, зокрема, інформаційно-телекомунікаційної системи вимогам законодавства.  
На переконання апелянта, прийняття пропозиції від ТОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір (акцепт) гр. ОСОБА_1 здійснено шляхом введення отриманого коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу з надання онлайн позик                          ТОВ «ФК «Гелексі», без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що є порушенням ч. 6 ст. 11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Як вже було зазначено вище, відповідно до ч. 6  ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому  статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому     статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акцепт пропозиції, у силу норм ч. 6 ст. 11 Закону, визначає три способи надання особою, якій була адресована пропозиція укласти електронний договір, відповіді про її прийняття (акцепт), а саме, можливий не тільки шляхом заповнення формуляра заяви (форми), а й також шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею та надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому   статтею 12 цього Закону.
При цьому, відповідний вид договорів підлягає укладенню виключно у письмовій формі, а отже, він може бути підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідна дія з приводу чого є складовою у послідовності способу прийняття пропозиції укласти електронний договір на он-лайн сервісі позивача.
Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, стороною позивача було надано  деталізацію завершальної стадії оформлення позики з доказами накладення позичальником електронного підпису на електронний договір позики, алгоритм   отримання   грошових коштів через онлайн сервіс ТОВ «ФК «Гелексі»  з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Вказана процедура проводиться шляхом здійснення клієнтами-позичальниками   поетапних дій з власної ініціативи   та верифікації банківської   картки, вибору розміру та строку користування позикою, підтвердження заявки на отримання позики   та вчинення правочину. Окремі дії вчиняються шляхом   самостійного заповнення   клієнтом інформації, інші - шляхом натискання кнопок   про підтвердження дії та/або введення коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу.
На шостому етапі отримання позики (після реєстрації унікального акаунту   користувача   - особистого кабінету, ідентифікації/верифікації клієнта, оформлення заявки на позику та скорінгу клієнта)   відбувається укладення електронного договору шляхом: натискання кнопки «підтвердити видачу кредиту», ознайомлення зі змістом електронного договору, проставляння чек-боксу «з умовами договору позики згоден», підтвердження даних банківської картки   та натискання кнопки «підтвердити заявку».
При натисканні кнопки «підтвердити заявку» позивач   генерує одноразовий пароль - електронний підпис одноразовим ідентифікатором   і відправляє клієнту смс   на контактний номер телефону, вказаний в анкеті клієнта   та верифікований раніше.
Клієнт вводить   отриманий код-підпис у відповідне вікно, яке виводиться на сторінці сервісу.
Позивач звіряє згенерований   і відправлений пароль-підпис з введеним клієнтом у вікно одноразовим кодом-підписом. В разі збігу паролів, договору позики із графіком платежів присвоюється   унікальний порядковий номер   і накладається електронний підпис одноразовим ідентифікатором клієнта, введений клієнтом   у відповідне вікно на сторінці сервісу, на договір та графік платежів. Виводиться інформація, що договір позики укладено. Розділ сайту «Заявки» зачиняється.
Також, товариством до суду було надано скріншот електронної сторінки   «Отчет о доставке смс», з якого вбачається: номер телефону, на який позивачем  відправлені смс-повідомлення, співпадає з номером телефону, зазначеним гр. ОСОБА_1 в анкеті позичальника; тексти смс-повідомлення, що надсилалися   позивачем на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 в анкеті позичальника, в тому числі повідомлення із кодом-підписом, згенерованим позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 45779924; дата і час надсилання повідомлень.
ОСОБА_1 здійснено електронний підпис договору одноразовим ідентифікатором /43779924/.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги й те, що окремі положення договору, укладеного між позивачем та гр. ОСОБА_1 , визначають, що сторони гарантують та підтверджують, що: вони розуміють природу договору, їх права та обов`язки; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим та відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з «Правилами надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (Правила), повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил та виконувати свої обов`язки, визначені Правилами. Укладаючи Договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Позичальник підтверджує, що під час укладання Договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди, або збігу тяжких обставин. Згідно п. п. 8-10 вказаного договору, його було підписано громадянкою ОСОБА_1 , одноразовим відповідним ідентифікатором, що не заперечується сторонами. (а.с. 16-25 т. 1)
Згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»,  якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що гр. ОСОБА_1 не підписувала договір позики чи відмовилась від виконання умов цього договору. Крім того, під час розгляду спору встановлено, що договір підписано алфавітним підписом директора товариства з боку позивача, а також згенерованим та самостійно введеним у відповідне вікно цифровим підписом з боку позичальника. Вказане апелянтом не спростовано.
          У свою чергу, колегія суддів не враховує посилання апелянта на те, що під час застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором позивачем не було дотримано алфавітно-цифрову послідовність (договір підписаний алфавітною послідовністю) а також те, що підпис позичальника одноразовим ідентифікатором у вигляді цифрової послідовності не є одноразовим ідентифікатором (не містить алфавітної послідовності), з тих підстав, що  наявність формальних порушень не є підставою для визнання договору нікчемним. Договір позики з огляду на імперативні норми ч. 2 ст.   640, ст.   1046, ч. 2 ст.   1047 ЦК України, є укладеним з моменту перерахування грошей, а письмова форма вважається додержавною щонайменше, у зв`язку з наявністю волевиявлення сторін на виконання договору, вчинення відповідних дій на його укладення (введення одноразового ідентифікатора), в також наявністю квитанції про здійснення платежу (видачу позики).
Таким чином, колегія суддів вважає цілком обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що прийняття пропозиції від ТОВ «ФК «Гелексі» укласти електронний договір (акцепт) гр. ОСОБА_1 , здійснене шляхом введення отриманого коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу з надання онлайн позик ТОВ «ФК «Гелексі», відбулось у відповідності до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що, в свою чергу, виключає необхідність заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, та свідчить на користь помилковості доводів відповідача про надання позивачем фінансової послуги з порушенням частини першої  статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Висновки суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів для висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.                    
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                         О.М. Ганечко

Судді                                                                                                     В.В. Кузьменко

                                                                                                                     О.І. Шурко