Ухвала
21 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 757/27124/19-ц
провадження № 61-2714ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про відшкодування майнової шкоди, захист прав споживачів фінансових послуг,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Національного банку України про захист прав споживачів фінансових послуг, відшкодування майнової шкоди у розмірі 1 747 433, 28 грн.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що між 
ним та публічним акціонерним товариством «Златобанк» 
(далі - ПАТ «Златобанк») укладено угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 
№ 067128 від 15 серпня 2014 року, № 067133 від 15 серпня 2014 року 
та № 068418 від 12 вересня 2014 року, за якими він розмістив на депозитних рахунках банку вклади у розмірі 1 028 000 грн, 202 000 грн та 47 000 доларів США відповідно. Посилаючись на протиправність рішень Національного банку України, часткове відшкодування вкладів, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 1 747 433 грн 28 коп. майнової шкоди, розмір якої відповідає розміру акцептованих вимог кредитора банку на дату прийняття відповідного протиправного рішення.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України про відшкодування майнової шкоди, захист прав споживачів фінансових послуг відмовлено.
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що грошові кошти, розміщені позивачем на рахунках у ПАТ «Златобанк», як банківські вклади, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, а тому відсутні підстави для стягнення зазначеної суми за рахунок держави у порядку, встановленому статтею 1173 ЦК України. Виконавцем послуг та особою, яка несе відповідальність за неналежне надання цих послуг,                      є ПАТ «Златобанк».
10 лютого 2020 року до Верховного Суду представником 
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 14 січня 2020 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі. 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами норм матеріального і процесуального права при відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої 
статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок неналежного дослідження судами зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що висновки судів про те, що грошові кошти, розміщені позивачем у ПАТ «Златобанк», не є майновою шкодою, а сума заявлених до відшкодування коштів у розмірі                               1 747 433, 28 грн акцептована як кредиторська вимога ОСОБА_1 
до ПАТ «Златобанк» і підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 
є необґрунтованими. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснює ліквідацію ПАТ «Златобанк», а тому Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не розповсюджує свою дію на ці правовідносини. Заявник вважає, що наявні підстави для притягнення Національного банку України до цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній 
на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 
2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої                статті 389 ЦПК України. 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про відшкодування майнової шкоди, захист прав споживачів фінансових послуг, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року. 
Витребувати з Печерського районного суду міста Києва вищезазначену цивільну справу (№ 757/27124/19-ц).
Надіслати іншому учаснику справи копію касаційної скарги та доданих 
до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 березня 2020 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович