УХВАЛА

18 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 202/4467/14-к
провадження № 51-6121км18 
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі: 
 
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
потерпілого                                                            ОСОБА_6 , 
представника потерпілого                                 ОСОБА_7 , 
засудженого                                                          ОСОБА_8 ,
захисників                                                              ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_10 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за касаційною скаргою захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 1 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 , 
 
встановив:
 
У судовому засіданні 18 лютого 2020 року захисник ОСОБА_10 заявив черговий відвід суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 , посилаючись на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості зазначеної колегії суддів.
 
На обґрунтування необхідності відводу колегії суддів захисник вказав на те, що: 
- оголошення повного тексту ухвал Касаційного кримінального суду Верховного Суду про відмову в задоволенні заяв про відвід, про задоволення заяви про самовідвід відбулося за відсутності  ОСОБА_8 , якого не було доставлено в зал судового засідання; 
- безпідставно призначено повторний автоматизований розподіл справи замість додаткового, у звіті про перерозподіл не вказано всіх реквізитів, що викликає сумнів у законності повноважень судді  ОСОБА_3 ;
- не розглянуто подані стороною захисту клопотання про припинення катування та про зупинення виконання вироку в порядку  ч. 3 ст. 466 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК); 
- у зв`язку із системним порушенням вимог КПК під час касаційного розгляду сторона захисту звернулася до Державного бюро розслідувань із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 і голови Касаційного кримінального суду ОСОБА_12 , наразі розпочато та триває досудове розслідування, тому неможливе проведення касаційного розгляду визначеною колегією суддів;
- проведення касаційного розгляду є передчасним у зв`язку з тим, що немає рішення Великої Палати Верховного Суду за його клопотанням про передачу провадження на розгляд об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, при цьому відповідь Секретаря Великої Палати Верховного Суду не має правового значення, оскільки він не є учасником процесу і не наділений відповідними повноваженнями.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисників, які підтримали заяву, думку прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення відводу, перевіривши доводи, наведені в заяві, Суд дійшов висновку, що подана захисником заява про відвід суддів задоволенню не підлягає на таких підставах.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 
 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
 
Визначених законом обставин, що виключають участь у кримінальному провадженнісуддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 , не вбачається.
 
Посилання в заявіна наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості зазначеної колегії суддів  у зв`язку з порушеннями вимог КПК, допущеними, на думку захисника, в ході касаційного розгляду провадження, є необґрунтованими.
 
Зокрема, оголошення повного тексту ухвал Касаційного кримінального суду Верховного Суду про відмову в задоволенні заяви про відвід, про задоволення заяви про самовідвід за відсутності  ОСОБА_8 не є порушенням права засудженого, який перебуває під вартою, оскільки клопотань про доставку в судові засідання, в яких оголошувався повних текст ухвал, він не подавав. При  цьому засуджений  ОСОБА_8 брав участь у судових засіданнях 17 вересня 2019 року та 21 січня 2020 року, де розглядалися вказані заяви, був присутній при оголошенні резолютивних частин ухвал, мав можливість отримати копії цих судових рішень. 
 
Не вбачається порушень КПК і при проведенні повторного автоматизованого  розподілу справи. Так, ухвалою  Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року постановлено задовольнити заяву судді ОСОБА_11 про самовідвід та здійснити повторний автоматизований розподіл справи. Згідно з протоколом повторного розподілу відбулася заміна судді ОСОБА_11 , який не є доповідачем у справі, внаслідок чого визначено колегію у складі суддів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 . Повторний автоматизований розподіл справи проведено з урахуванням вимог ст. 35 КПК, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, та Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8. При цьому поняття «додаткового автоматизованого  розподілу справи» ці нормативні акти не містять. Крім того, як уже роз`яснювалося захиснику в попередній ухвалі про відмову в задоволенні заяви про відвід, судді визначеної колегії не є відповідальними особами за проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями виготовляється лише відповідальними за нього працівниками суду, в діяльність яких та в роботу автоматизованої системи документообігу суду колегія не має права втручатись.
 
Захисник ОСОБА_10  посилається в заяві на те, що колегія суддів не розглянула до початку касаційного розгляду провадження по суті подані стороною захисту клопотання про негайне припинення катування громадянина України  ОСОБА_8 шляхом невідкладного  зупинення виконання вироку. Разом із тим, у судовому засіданні колегія суддів постановила вирішити це клопотання в нарадчій кімнаті під час постановлення судового рішення по суті, оскільки наявність викладених у клопотанні обставин може бути встановлено лише в ході касаційного розгляду провадження по суті.
 
Крім цього, статтею 466 КПК передбачено порядок здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та згідно з ч. 3 цієї статті суд своєю ухвалою має право зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, до закінчення перегляду.
 
Проте зазначене доповнення до клопотання захисниками було заявлено саме в день касаційного розгляду провадження без належного обґрунтування, на який саме час з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 466 КПК, вони просять зупинити виконання вироку. 
 
Разом із тим, з матеріалів провадження щодо  ОСОБА_8 убачається, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2018 року, залишеною без зміни ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 1 лютого 2019 року, відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_9 про перегляд вироку щодо  ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами, тобто судове рішення – вирок за нововиявленими обставинами не переглядався,а тому помилкове тлумачення стороною захисту положень КПК не є підставою для висновку про наявність сумнівів у неупередженості суддів. 
 
Не є підставою для відводу колегії суддів і сам факт звернення сторони захисту до Державного бюро розслідувань із заявою про притягнення суддів до кримінальної відповідальності за відсутності, на думку колегії суддів, обґрунтованих підстав для її подачі та за наявності ознак зловживання правом з боку захисника ОСОБА_10 .
 
Твердження в заяві захисника ОСОБА_10 про те, що проведення касаційного розгляду є передчасним у зв`язку з тим, що немає рішення Великої Палати Верховного Суду за його клопотанням, є необґрунтованим.
 
З матеріалів провадження видно, що захисник ОСОБА_10 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з клопотанням про передачу провадження на розгляд об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду, на яке отримав відповідь від Секретаря Великої Палати Верховного Суду. З цієї відповіді убачається, що Велика Палата Верховного Суду не наділена повноваженнями щодо передачі провадження на розгляд об`єднаної палати, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 18 червня 2019 року вже відмовлено у відкритті провадження за клопотанням захисника ОСОБА_10 про прийняття до розгляду касаційної скарги, яка є предметом касаційного розгляду у цьому провадженні.
 
Водночас незгода з відповіддю Великої Палати, до якої не має відношення колегія суддів касаційного суду, також не може бути підставою для відводу суддів у цьому провадженні.
 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року (пункти 49, 50), вказував на те, що наявність безсторонності суду відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Враховуючи вищевказане, незгода захисника з прийнятими колегією суддів процесуальними рішеннями та наявність в діях суддів, на його думку, ознак кримінальних правопорушень, передбачених зокрема ст. 375 КК та інших, не є безперечним доказом неупередженості суддів. 
 
За таких обставин Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Керуючись статтями 75, 80, 81, 434 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_10 про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                              ОСОБА_3