ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Постанова
Іменем України

07 лютого 2020 року
м. Харків

справа № 643/13395/18
провадження № 22-ц/818/447/20

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого –         Пилипчук Н.П.,
суддів –                Маміної О.В., Кругової С.С.,

учасники справи:
Позивач – Харківська місцева прокуратура № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, 
Відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадження без повідомлення учасників справи справу 

за позовом Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,

за апеляційною скаргою керівника Харківської місцевої прокуратури №4 Купріянова В. на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року, постановлену суддею Довготько Т.М., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року справу за позовом Харківської міської ради до  ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати направлено за підсудністю на розгляд Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, керівник Харківської місцевої прокуратури №4 Купріянов В. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року, та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо визначення підсудності за місцем знаходження відповідача є необґрунтованими та прийняті без врахування всіх обставин справи та норм матеріального права. Вказує, що справа була подана до Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року за місцем знаходження нерухомого майна на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Направляючи справу за підсудністю до Фрунзенського районного суду м.Харкова суд першої інстанції виходив з того, що  спір виник з приводу стягнення збитків завданих територіальній громаді, внаслідок неодержання доходів у вигляді орендної плати за землю, а не з приводу нерухомого майна,  а отже посилання позивача на ч. 1 ст.30 ЦПК України є безпідставним.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого. 

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пунктах 41 та 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки, позовні вимоги виникли з приводу нерухомого майна, а саме з орендної плати за земельну ділянку, що розташована у Московському районі м. Харкова, тому підсудність за цим позовом має визначатися відповідно до правил, визначених частиною першою статті 30 ЦПК України, згідно з якими дана справа підсудна Московському районному суду м. Харкова.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про передачу позову Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на розгляд до Фрунзенському районному суду м.Харкова з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367-369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Харківської місцевої прокуратури №4 Купріянова В. - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2019 року – скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий –                                                                                      Н.П.Пилипчук 
               
Судді –                                                                                                 С.С. Кругова 
                                                        
                                                                               О.В. Маміна