ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/239/20 Справа № 202/255/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  напостанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 16 листопада 2019 року о 05 годині 30 хвилин у м. Дніпро по пр. Слобожанському 26 керував автомобілем Daewoo д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло. Згідно висновку медичного огляду № 4433 від 25.11.2019 року ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження закрити за відсутністю у справі матеріалів передбачених чинним законодавством.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано порушення строку проведення експертизи медичного огляду, оскільки вона проводилась 12 діб замість 10 діб; не було надано можливості провести незалежну медичну експертизу; слухання по справі проводилось в найкоротший термін, вислухати його та привести будь-які доводи стосовно справи не надали можливості.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №372866 від 26.12.2019 року (а.с. 1); висновком № 4433 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 2); рапортом працівника поліції (а.с. 4).
Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Вказані положення Інструкції відповідають ст.ст. 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.
Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, у вказаній інструкції не зазначено строки проведення експертизи про які зазначає ОСОБА_1 , а тому доводи апелянта про те, що судом не враховано порушення строку проведення експертизи медичного огляду, оскільки вона проводилась 12 діб замість 10 діб не заслуговують на увагу.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Інші доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року відносно  ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                          А.П. Іванова