Постанова
Іменем України
19 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 1527/1-507/11
провадження № 51-6230ск18
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року, 
встановив:
ОСОБА_2 звернулася до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року ОСОБА_2 було відмовлено у відновленні строку на касаційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона не погоджується з вказаною постановою та ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року.
Згідно з ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК 1960 року, відповідно до  якої в скарзі, крім іншого, зазначаються вказівки на те, у чому полягає незаконність судових рішень, доводи на обґрунтування такої позиції, а також конкретне прохання з урахуванням того, яке рішення може ухвалити суд касаційної інстанції.
Однак, касаційна скарга засудженої не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року.
Так, засуджена ОСОБА_2 у касаційній скарзі просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у відновленні строку касаційного оскарження, втім не наводить належного обґрунтування незаконності вищевказаних рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року, з огляду на положення статей 370-371 цього Кодексу. 
Також, засуджена ставить питання про відновлення строку на касаційне оскарження перед судом касаційної інстанції, що суперечить положенням 
ст. 386 КПК 1960 року, відповідно до яких, строк касаційного оскарження може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 КПК 1960 року.
Крім того, з доданих копій судових рішень убачається, що вони були постановлені в порядку КПК 1960 року, однак засуджена у касаційній скарзі наводить доводи на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, керуючись положеннями КПК 2012 року, що суперечить п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК 
2012 року.
Відтак, зазначені недоліки є перешкодою для вирішення питання про витребування справи. 
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, визначеного статтею 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
Керуючись ст. 388 КПК 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_2 у витребуванні матеріалів справи за її клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень для перевірки в касаційному порядку.   
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             ОСОБА_1