Справа № 127/2-3726/10
Провадження № 22-ц/801/440/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Марчук В. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року	Справа № 127/2-3726/10	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючої: Марчук B.C.,
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.
секретар : Богацька А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 127/2-3726/10 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Грабіка Максима Сергійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Воробйова В.В., дата складання повного тексту ухвали – 08.01.2020 року, - 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області із заявою про визнання виконавчого листа у справі №2-3726/10 таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи її тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року задоволено позов ПАТ «Перший інвестиційний банк» та стягнуто з ОСОБА_1 28470,14 доларів США, що на момент ухвалення рішення становило 225625,86 грн., а також 1820,00 грн. судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2011 року вказане рішення суду було залишено без змін.
На підставі зазначеного вище рішення суду, 01.04.2011 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні органів державної виконавчої служби з 19.04.2011 року по 15.04.2015 року, що підтверджується довідкою Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.03.2015 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року особі, яка не брала участь в першій інстанції ОСОБА_2 та після перегляду справи за її апеляційною скаргою, Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції знову було залишене без змін.
Державним виконавцем, у зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла станом 31.03.2015 року), виконавчий лист було повернуто до суду першої інстанції.
30.07.2015 року на підставі заяви стягувача, йому було видано ще один виконавчий лист, який наразі перебуває на виконанні з 03.10.2019 року у приватного виконавця Турського О.В. При цьому, у виконавчому листі вказано, що рішення суду набуло законної сили 05.05.2015 року, що, на думку заявника, не відповідає дійсності, оскільки рішення суду першої інстанції ще до цього перебувало на розгляді в суді апеляційної інстанції і не було змінене. А за кожним судовим рішенням, яке набуло законної сили видається лише один виконавчий лист. 
Виходячи з викладеного, заявник звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просив визнати виконавчий лист від 30.07.2015 року у справі №2-3726/10, таким, що не підлягає виконанню, оскільки він виданий помилково. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 січня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено, у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги зводяться до того, що 30.07.2015 року позивачу було надано виконавчий лист, який наразі перебуває на виконанні з 03.10.2019 року у приватного виконавця Турського О.В. У цьому виконавчому листі вказано, що рішення суду набуло законної сили 05.05.2015 року, що не відповідає дійсності, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року хоч і перебувало на розгляді в суді апеляційної інстанції у 2015 році, але змінено не було. Законної сили воно набрало після першого перегляду апеляційним судом у 2011 році. 
Скаржник зазначає, що в даному разі виконавчий лист від 30.07.2015 року має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий судом помилково. Позивач мав скористатись своїм правом на подання заяви про видачу дубліката, чого ним зроблено не було. 
Також, скаржник вказує, що перегляд рішення суду першої інстанції в апеляційному суді Вінницької області у 2015 році не змінив дату набрання законної сили рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року, а лише зупинив його дію на час розгляду апеляційної скарги. Проте, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу суду, не врахував положення статей 223, 319 ЦПК України (в редакції від 2004 року), що призвело до ухвалення неправильного рішення. 
З урахування зазначеного, апелянт просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.01.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву та визнати виконавчий лист у справі №2-3726/10 за позовом АТ «Перший інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , виданий 30.07.2015 року Вінницьким міським судом, таким, що не підлягає виконанню.
Від представника АТ «Перший інвестиційний банк» Терезюка А.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк просить її залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03.01.2020 року - без змін.
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне. 
Згідно частин першої – п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним правовим вимогам.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року задоволено позов ПАТ «Перший інвестиційний банк» та стягнуто з ОСОБА_1 28470,14 доларів США, що на момент ухвалення рішення становило 225625,86 грн., а також 1820,00 грн. судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2011 року вказане рішення суду було залишено без змін.( т.1 а/с 100, 127).
На підставі зазначеного вище рішення суду, 01.04.2011 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні органів державної виконавчої служби з 19.04.2011 року по 15.04.2015 року, що підтверджується довідкою Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, що не спростоване стягувачем.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.03.2015 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року особі, яка не брала участь у суді першій інстанції - ОСОБА_2 та було відкрите апеляційне провадження (т.1 а\с 166). 
Державним виконавцем, у зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла станом 31.03.2015 року), виконавчий лист було повернуто до суду першої інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції знову було залишене без змін. (т.1 а\с209).
30.07.2015 року на підставі заяви стягувача, йому було видано ще один виконавчий лист, у якому вказано, що рішення суду набуло законної сили 05.05.2015 року ( т.1 а/с213, 221). 
На підставі ст. 432 ЦПК України заявник, у своїй заяві, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 30.07.2015 року, оскільки він виданий помилково через те, що за кожним судовим рішенням, яке набуло законної сили, видається лише один виконавчий лист.
Встановивши зазначені обставини справи на підставі письмових доказів, суд першої інстанції, в супереч вимог ч.3 ст. 89 ЦПК України, не надав оцінки цим доказам щодо того, що Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2011 року було залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року, для примусового виконання якого, 01.04.2011 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні органів державної виконавчої служби з 19.04.2011 року по 15.04.2015 року; того, що Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції знову було залишене без змін.
Натомість, суд в оскаржуваній ухвалі лише виклав зміст ст. ст. 223, 368 ЦПК України у редакції від 29.03.2015 року, чинній на момент постановлення ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року про залишення рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 09.12. 2010 року без змін, як і ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла станом на 31.03.2015 року – на час поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 , і перейшов до оцінки доказів по строках пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Не вважаючи, що строк пред`явлення до виконання оскаржуваного виконавчого листа пропущений, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
На думку колегії суддів, ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм матеріального права і тому, в силу ст. 376 ЦПК України підлягає до скасування.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ст. 432 ЦПК України (а/с 219-220, 228 т.1).
Він не оскаржував рішень, дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця у порядку ст. 447 ЦПК України, тому для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання з підстав видачі його помилково, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не має значення.
Враховуючи те, що, як уже було зазначено, суд першої інстанції, в супереч вимог ч.3 ст. 89 ЦПК України, не надав оцінки доказам щодо того, що Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2011 року було залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року, для примусового виконання якого, 01.04.2011 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні органів державної виконавчої служби з 19.04.2011 року по 15.04.2015 року та того, що Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції знову було залишене без змін; питання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у даному випадку, не стояло у заяві і не впливає на питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, оскільки був виданий помилково, як доводив заявник.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена ще і за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим та за невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, що теж є підставами для її скасування та ухвалення нового судового рішення, відповідно до тієї ж ст. 376 ЦПК України.
Оскільки оскаржується виконавчий лист, виданий 30.07.2015 року з виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 09.12.2010 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області 04.03.2011 року, то при вирішенні поданої заяви слід керуватися законодавством, діючим на час зазначених подій, відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України.
Як було зазначено, встановлені наступні обставини.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року задоволено позов ПАТ «Перший інвестиційний банк» та стягнуто з ОСОБА_1 28470,14 доларів США, що на момент ухвалення рішення становило 225625,86 грн., а також 1820,00 грн. судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2011 року вказане рішення суду було залишено без змін.( т.1 а/с 100, 127).
На підставі зазначеного вище рішення суду, 01.04.2011 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні органів державної виконавчої служби з 19.04.2011 року по 15.04.2015 року, що підтверджується довідкою Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області та не спростоване стягувачем.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.03.2015 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.12.2010 року особі, яка не брала участь в першій інстанції ОСОБА_2 та було відкрите апеляційне провадження (т.1 а\с 166).
Державним виконавцем, у зв`язку з поновленням строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла станом 31.03.2015 року), виконавчий лист було повернуто до суду першої інстанції. (т.1 а/с 222)
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції знову було залишене без змін. (т.1 а\с 209).
30.07.2015 року на підставі заяви стягувача, йому було видано ще один виконавчий лист, у якому вказано, що рішення суду набуло законної сили 05.05.2015 року ( т.1 а/с 213, 221). 
На підставі ст. 432 ЦПК України заявник, у своїй заяві, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню даний виконавчий лист від 30.07.2015 року, оскільки він виданий помилково через те, що за кожним судовим рішенням, яке набуло законної сили, видається лише один виконавчий лист.
За ч.1 ст. 223 ЦПК України, у редакціях, які діяли як на час набрання чинності рішенням суду першої інстанції так і на час видачі оскаржуваного виконавчого листа, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Так, як 17.12.2010 року на рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 09.12.2010 року у даній справі відповідачем ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга і справа була розглянута апеляційним судом Вінницької області 04.03.2011 року постановленням ухвали про залишення вказаного рішення суду без змін, воно набрало законної сили 04.03. 2011 року. (а/с 127 т.1).
За нормою ст. 368 ЦПК України, у редакції яка діяла на час набрання рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 09.12.2010 року законної сили, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.
Такий виконавчий лист і був виданий ще у 2011 році та перебував на виконанні органів державної виконавчої служби з 19.04.2011 року по 15.04.2015 року, що визнає стягувач та, що підтверджується відповіддю ОСОБА_1 . Начальника Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за №15.26-25/22 від 06.12.2019 року на його заяву від 06.12.2019 року (а\с230 т.1).
Далі 06.03.2015 року зазначене рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 09.12.2010 року оскаржила особа, яка не брала участі у розгляді справи - ОСОБА_2 і ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.03.2015 року ОСОБА_2 було поновлено строк на апеляційне оскарження вказаного рішення суду першої інстанції. (а\с 134, 166 т.1).
На той час діяла норма ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий лист, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертався суду, який його видав.
Саме це і було зроблено державним виконавцем – виконавчий лист від 2011 року у справі №2-3726/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» 28470,14 доларів США, повернуто до суду першої інстанції ( т.1 а/с 230).
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції знову було залишене без змін. (т.1 а\с209).
На цей час зміст ст. 368 ЦПК України про те, що на кожне судове рішення видається один виконавчий лист, не змінився, як і на 30.07.2015 року. Проте, 30.07.2015 року Вінницьким міським судом був виписаний Вінницьким міським судом Вінницької області виконавчий лист, у якому вказано, що за рішенням від 09 грудня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором №2/11 від 19.04.2007 року суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» грошові кошти у сумі 28470,14 дол. США, що складає 225 625,86 грн., а також 1820 грн. судових витрат. Крім того, у цьому виконавчому листі вказано, що рішення набрало законної сили 05.05.2015 року. ( т.1 а/с221).
На думку колегії суддів, даний виконавчий лист дійсно був виданий судом помилково, через те, що у ньому зазначено, що він виданий для виконання рішення від 09.12.2010 року, яке набрало законної сили 04.03.2011 року – після перегляду справи Апеляційним судом Вінницької області та залишення його без змін.
       Дія даного рішення не зупинялася у зв`язку з його повторним переглядом Апеляційним судом Вінницької області 05.05.2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і тому воно не є таким, що набрало законної сили 05.05.2015 року, як про це зазначено у виконавчому листі.
Той факт, що виконавчий лист від 2011 року у даній справі 15.04.2015 року був повернутий виконавчою службою до суду першої інстанції у зв`язку з прийняттям до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , не говорить про зупинення дії рішення суду, тому суд не мав права виписувати за заявою того самого стягувача за одним і тим рішенням суду першої інстанції другий виконавчий лист від 30.07.2015 року. Отже, він дійсно виписаний та виданий помилково, а тому, відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, нове судове рішення слід ухвалити про задоволення заяви ОСОБА_1 та про те, що необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №2-3726/10 за позовом АТ «Перший інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , виданий 30.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької облоасті про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» грошові кошти на виконання зобов`язань за договором №2/11 від 19.04.2007 року в сумі 28470,14 доларів США, що складає 225625,86 грн., а також 1820 грн. у відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті державного мита та збору на інформаційно-технічне забезпечення судового збору. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Грабіка Максима Сергійовича задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 січня 2020 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню – задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №2-3726/10 за позовом АТ «Перший інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , виданий 30.07.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької облоасті про стягнення з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» грошові кошти на виконання зобов`язань за договором №2/11 від 19.04.2007 року в сумі 28470,14 доларів США, що складає 225625,86 грн., а також 1820 грн. у відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті державного мита та збору на інформаційно-технічне забезпечення судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча суддя: В.С. Марчук 

Судді: М.В. Матківська 

В.В. Сопрун