Постанова
Іменем України
 
27 листопада 2019 року                               
м. Київ                                                               
 
справа № 569/8868/15-ц
провадження № 61-29937св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавництво          «Навчальна книга-Богдан»,  Комунальне підприємство «Рівнекнига», 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року у складі судді Головчака М. М. та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Бондаренко Н.  В., Шеремет А. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» (далі - ТОВ «Видавництво «Навчальна книга-Богдан»), комунального підприємства «Рівнекнига» Рівненської обласної ради (далі - КП «Рівнекнига») про заборону вчиняти дії, відшкодування збитків за порушення авторського права.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 1979 році вона створила літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».  
У 1980 році літературно-художній образ «ІНФОРМАЦІЯ_1» було вперше оприлюднено в анімаційному фільмі з однойменною назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» (рос.) та «ІНФОРМАЦІЯ_1» (укр.), а у 1989 році - твір «ІНФОРМАЦІЯ_5» українською та російською мовами. Вказані анімаційні фільми були створені на кіностудії «Київнаукфільм» і у титрах до цих фільмів зазначено її ( ОСОБА_1 ) прізвище як автора сценарію, що є загальновідомим фактом та не потребує доведення.
Відповідно до чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (статті 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику-постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір. Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а їй ( ОСОБА_1 ) належить авторське немайнове право та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «ІНФОРМАЦІЯ_4» (рос.) та «ІНФОРМАЦІЯ_1» (укр.).
Вона зареєструвала авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримала свідоцтво від 11 травня 2004 року № НОМЕР_3 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», 07 квітня 2014 року отримала свідоцтво № НОМЕР_1 про реєстрацію авторського права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_6».
У відповідь на її претензію ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» повідомило про наявність у них права на використання персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від ОСОБА_2 , але від неї як співавтора літературно-художнього персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_1» дозволу на використання цього персонажу це видавництво не отримувало, чим порушило її авторські права.
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1  просила заборонити ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан», КП «Рівнекнига» Рівненської обласної ради вчиняти дії, що порушують її авторське право, а саме: використовувати літературно-художній ІНФОРМАЦІЯ_6» без її дозволу, стягнути з ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» збитки за порушення майнових авторських прав у розмірі 299 мінімальних заробітних плат, що становить 412 022 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 20 мінімальних заробітних плат у сумі 24 360 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності ОСОБА_1 порушення її авторських прав ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан», яке не виконало вимог закону щодо попереднього отримання дозволу від позивача на використання літературного персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1» при друкуванні своєї поліграфічної продукції.
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, дійшов висновку про відсутність у діях ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» будь-яких порушень авторських прав ОСОБА_1 при виготовленні зошита «Цікава грамота» з використанням художнього зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1   задоволено.
Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 06 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, посилався на порушення вимог статей 213-215, 316 ЦПК України та зазначив, що судом апеляційної інстанції не досліджувалися висновки судових експертиз, не надано таким висновкам належної оцінки та у рішенні суду не наведено мотивів щодо незгоди з цими висновками. 

 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Заборонено КП «Рівнекнига» Рівненської обласної ради вчиняти дії, що порушують авторське право ОСОБА_1 , а саме: використовувати літературно-художній ІНФОРМАЦІЯ_6» без дозволу автора. Стягнуто із ТОВ «Видавництво «Навчальна книга-Богдан» на користь   ОСОБА_1 . 412 022 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідачі допустили порушення немайнових (право на ім`я, право на недоторканість твору) та виключно майнових авторських прав (право на використання твору шляхом його продажу), оскільки ОСОБА_1 не надавала дозволу (згоди) на виробництво та розповсюдження зошитів із зображенням персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_1».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2017 року  ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким  у задоволенні позовних вимог відмовити.
У червні 2017 року  ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан»  подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу за касаційною скаргою ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан».
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
23 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Видавництво «Навчальна книга-Богдан», КП «Рівнекнига» Рівненської обласної ради про заборону вчиняти дії, відшкодування збитків за порушення авторського права призначено до судового розгляду  в складі колегії з п`яти суддів. 

Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин справи, не з`ясував чи належить позивачу ОСОБА_1 авторське право на зображення «ІНФОРМАЦІЯ_1», тобто судами попередніх інстанцій не було з`ясовано, який об`єкт авторського права є предметом позову, оскільки у матеріалах справи наявні кілька об`єктів авторського права. Скаржник стверджує, що йому належить виключне (одноосібне) право на зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1», що не було враховано під час розгляду справи судами попередніх інстанцій і призвело до ухвалення незаконних рішень, оскільки відсутність у позивача права на художнє зображення «ІНФОРМАЦІЯ_1» виклює право на упущену вигоду.
Касаційна скарга ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» мотивована тим, що суди  попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин справи, відповідно до ліцензійного договору ОСОБА_2 є одноосібним автором художнього зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права на твір № НОМЕР_2 .
При ухваленні рішення суд першої інстанції не з`ясував, чи є ОСОБА_1 належним позивачем у справі та чи є ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» належним відповідачем у справі.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір  від 11 травня 2004 року № НОМЕР_3 та від 07 квітня 2014 року № НОМЕР_1 автором літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» та твору літератури «ІНФОРМАЦІЯ_6» («ІНФОРМАЦІЯ_2» та\або «ІНФОРМАЦІЯ_3») є ОСОБА_1 - позивач у справі.
10 жовтня 2013 року позивач надав на користь підприємця ОСОБА_3 виключну ліцензію № 10/10-13.
Згодом, 25 жовтня 2013 року, між підприємцем ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження ЛТД» (далі -ТОВ «Відродження ЛТД») укладено субліцензійний договір № 1-2013 про надання дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності (знака для товарів і послуг) з додатком.
3 вересня 2015 року між  ОСОБА_1 (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПІКО» (ліцензіат) укладено ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання твору, згідно з яким ліцензіат має виключне право використання самостійної частини літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Надалі між ними укладена угода про внесення змін до ліцензійного договору від 15 січня 2016 року з відповідними додатками.
Зазначені обставини встановлені також рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р», Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Суворов» про стягнення компенсації за порушення авторського права. Вказане рішення суду залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області 22 січня 2015 року та набрало законної сили.
ОСОБА_1 стало відомо, що протягом 2013 року КП «Рівнекнига» здійснювало розповсюдження зошитів «Цікава грамота» з використанням персонажа «ІНФОРМАЦІЯ_1» у спосіб відтворення на товарі. 
Реалізація вказаного товару здійснювався в книгарнях КП «Рівнекнига», яка отримувала товар на підставі договорів поставки від 03 січня 2011 року № 3 та від 25 березня 2013 року №12/2013,  що укладалися між відповідачами у справі.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга  ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
Касаційна скарга ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Виниклі правовідносини регламентуються нормами цивільного права та спеціальним Законом України «Про авторське право і суміжні права».
Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.
Відповідно до частини другої статті 54 Конституції України кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.
Відповідно статті 437 ЦК України, частини другої статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.
Відповідно до положень статей 433, 440, 441, 442, 443 ЦК України, статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», об`єктами авторського права є літературні та художні твори. Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, у тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; продаж, передання в найм (оренду); імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо, а також інші дії, встановлені законом.
Використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.
Також згідно зі статтею 15 вказаного Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.
Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначає, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом; розповсюдження об`єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці.
Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 04 червня 2013 року № 5, належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
За змістом статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.
Згідно зі статтею 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права» захист особистих немайнових і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.
Згідно із Законом України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження об`єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об`єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об`єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.
Відповідно до роз`яснень пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 4 червня 2010 року № 5, майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-XII), шкоди, завданої суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції встановив, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співавторами літературно-художнього персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1».
Разом з тим, в касаційній скарзі  ОСОБА_2 посилається на те, що він є одноосібним автором художнього зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому він мав право самостійно надавати згоду видавництву ТОВ «Видавництво  «Навчальна книга-Богдан» на використання зображення «ІНФОРМАЦІЯ_1» на зошиті «Цікава грамота».
Тобто, оскаржуваними судовими рішеннями фактично вирішено питання про авторське право на художне зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1» без залучення до участі у справі ОСОБА_2 .
У пункті 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі .
Вирішуючи спір, суди зазначених вимог закону не врахували, у порушення вимог статей 212-214, 303 ЦПК України 2004 року не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не встановили склад сторін у справі.
Оскільки відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо.
Відповідно до пунктів 1, 2 і 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Оскільки суди не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірили доводи сторін та надані на їх підтвердження докази, то ухвалені у справі судові рішення відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 частково задовольнити.
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво          «Навчальна книга -Богдан» задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Г. В. Кривцова

                                                                                        Р. А. Лідовець