П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2252/19-а 
    Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Яремчук Костянтин Олександрович  
                         Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
15 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці ДФС правонаступником якої є Подільська митниця Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року  (повний текст рішення складено 23 вересня 2019 року у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" (далі - позивач) до Вінницької митниці ДФС правонаступником якої є Подільська митниця Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 12.07.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000048/1 від 06.06.2019;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Вінницькою митницею Державної фіскальної служби України  №UA401010/2019/00099 від 06.06.2019;
- зобов`язати Вінницьку митницю Державної фіскальної служби України підготувати та направити до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області висновок про повернення позивачу надміру сплачені митні платежі у розмірі 67400,00 гривень та зарахувати їх на поточний рахунок позивача;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" судовий збір, що був сплачений при зверненні до суду, в розмірі 6021,00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, а також витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 500 гривень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.09.2019 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №UА401000/2019/000048/1 від 06.06.2019.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401010/2019/00099, що прийнята Вінницькою митницею Державної фіскальної служби України 06.06.2019.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на користь ТОВ "Транссигнал ОЛК" судовий збір, що був сплачений при зверненні до суду, в розмірі 2930 гривень 60 копійок.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Транссигнал ОЛК" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, а також витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 200 гривень.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що          відповідно до свідоцтва про реєстрацію власником транспортного засобу є особа, яка здійснювала продаж в адресу отримувача. Таким чином, до митного оформлення подано документи, які жодним чином не підтверджують право власності, або набуття права власності компанією , що здійснювала продаж в адресу отримувача. В наданій декларантом декларації країни експорту вказані умови поставки EXW Sontheim/Brenz, а задекларовані за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ - DAP Перемишль.
Крім того, відповідач вказує про те, що митна вартість не може бути визначена за другорядними методами по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні, тому було застосовано резервний метод. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що митному органу були надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформленні як обов`язкові, так і можливі у формі оригіналу, належним чином завірені печатками відповідних організацій, а їх зміст підтверджував заявлену митну вартість ввізного транспортного засобу. При цьому, надані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.
Також позивач зазначає, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. 
15.01.2020 представником відповідача подано клопотання про заміну сторони у справі, а саме: Вінницьку митницю ДФС замінити на її правонаступника - Подільську митницю  Держмитслужби.
Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.
Серед переліку територіальних органів Державної митної служби, що утворюються (додаток 1), визначено Подільська митниця Держмитслужби. Згідно із додатком 2 Вінницька митниця ДФС реорганізовується шляхом приєднання до Подільської митниці Держмитслужби.
Таким чином, клопотання представника відповідача про заміну відповідача підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача по справі № 120/2252/19-а - Вінницької митниці ДФС на її правонаступника - Подільську митницю  Держмитслужби.
Також 15.01.2020 представником відповідача подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну  скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини. 
29.05.2019 ТОВ "Транссигнал ОЛК"  до митного органу з метою здійснення митного оформлення ввезеного ним транспортного засобу подано електронну митну декларацію з усіма необхідними для розмитнення документами, зокрема: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.05.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 30.05.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення транспортного засобу №47/2019 від 28.05.2019; висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №112-05/19 від 28.05.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №125Е-05/19 від 28.05.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №200317 від 06.03.2017; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 07.04.2017; рахунок-фактура (інвойс) №2019-137 від 15.05.2019; автотранспортна накладна №2019-137-V від 24.05.2019; копія митної декларації країни відправлення 19DE615106418144ЕЗ від 20.05.2019.
Під час проведення митних процедур щодо розмитнення транспортного засобу спрацювала система аналізу та управління ризиками, якою сформовано форми контролю: "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_3, валюта євро, вартість - 22150".
06.06.2019 у зв`язку із спрацюванням системи аналізу та управління ризиками Вінницькою митницею надіслано декларанту електронне повідомлення про необхідність  надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
У зв`язку із ненаданням додаткових документів митним органом 06.06.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000048/1. Вказане рішення обґрунтовано тим, що у зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи  управління ризиками 103-1, 105-2, 106-2, 210-1, 911-1 з формулюванням "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_3, валюта євро, вартість - 22150" визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон, здійснюється візуально, із застосуванням системи інформаційних технологій, та в інші способи, передбачені Митним кодексом України. Відповідно до поданих до митного оформлення документів, а саме рахунку-фактури від 15.05.2019 №2019-137 продаж транспортного засобу здійснює компанія FIRMA WORA Inh. W.Belz/Bergstrasse 57/89567 Sontheim/Brenz, а відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.05.2018 НОМЕР_2 власником транспортного засобу є THODE ERNST. Отже, відповідно до свідоцтва про реєстрацію власником транспортного засобу є особа, яка не здійснювала продаж в адресу отримувача. Таким чином, до митного оформлення подані документи, які жодним чином не підтверджують право власності або набуття права власності компанією, що здійснювала продаж в адресу отримувача. В наданій декларантом декларації країни експорту вказані умови поставки EXW Sontheim/Brenz, а задекларовані за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ-DAP Перемишль. З огляду на вищевикладені розбіжності та неточності відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант листом б/н від 06.06.2019 повідомив про відмову надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, в тому числі тих, що вимагалися митним органом для підтвердження заявленої митної вартості. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, тому відповідно до частин 2 і 3 статті 58 Митного кодексу України застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (статті 59 та 60 Митного кодексу України) по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (статті 62 та 63 Митного кодексу України) неможливо по причині відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митної вартості є наявна цінова інформація, отримана із зовнішніх джерел, а саме 22150 євро.  
Також 06.06.2019 митним органом  прийнято картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA401010/2019/00099. У вказаному рішенні зазначено, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до частини 5, 6 статті 54, статті 256 Митного кодексу України у зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару №UA401000/2019/000048/1 від 06.06.2019.
10.06.2019 з метою випуску транспортного засобу у вільний обіг позивач на виконання вимог частини 7 статті 55 Митного кодексу України сплатив до бюджету 67400 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №170 від 10.06.2019.
При цьому, не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення  суд першої інстанції дійшов висновку,  що відповідач необґрунтовано скоригував митну вартість за резервним методом на підставі інформації, отриманої із зовнішніх джерел (без зазначення  джерел, які стали підставою для коригування митної вартості транспортного засобу), що свідчать про безпідставність прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості від 06.06.2019, а тому таке належить скасувати.
Оскільки судом встановлено безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості від 06.06.2019, з посиланням на яке сформована картка відмови, що оскаржується, то така є протиправною та підлягає скасуванню. 
З апеляційної скарги відповідача вбачається, що він оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.   
Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1 та 2 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Положенням частини 4 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до частини 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2).
Частиною 3 ст. 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Частиною п`ятою вказаної статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами 2 та 3 ст. 57 МК України вказано, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Отже, з наведеного слідує, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з метою проведення митного оформлення транспортного засобу марки "RENAULT", модель "KOLEOS" разом із митною декларацією надані усі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, зміст яких підтверджував митну вартість в розмірі 15000 євро.
До поданої митної декларації позивачем було подано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.05.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 30.05.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення транспортного засобу №47/2019 від 28.05.2019; висновок про якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №112-05/19 від 28.05.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №125Е-05/19 від 28.05.2019; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №200317 від 06.03.2017; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 07.04.2017; рахунок-фактура (інвойс) №2019-137 від 15.05.2019; автотранспортна накладна №2019-137-V від 24.05.2019; копія митної декларації країни відправлення 19DE615106418144ЕЗ від 20.05.2019.
При цьому, надані позивачем документи не містили жодних розбіжностей в ціні імпортованого автомобіля, а саме 15 000 євро.
В даному випадку позивачем надано усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Разом з тим, відповідач мав можливість уточнити задекларовану вартість автомобіля, оскільки надані позивачем документи, зокрема рахунок-фактура (інвойс) №2019-137 від 15.05.2019 містить відомості про продавця та його адресу.
Вказаний рахунок - фактури (інвойсу) є правомірним та дійсним, не був визнаний судом у встановленому законом порядку недійсним, а також не є нікчемним в силу закону.
Однак, у письмовій вимозі від 06.06.2019 митним органом витребовувалися договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам; виписка з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Підставою для надсилання такої вимоги слугувало спрацювання системи аналізу та управління ризиками, внаслідок чого у митного органу з`явилися сумніви щодо вартості транспортного засобу, яка є нижчою наявної цінової інформації, отриманої із зовнішніх джерел, що становить 22150 євро.
Проте, у рішенні про коригування митної вартості, що оскаржується, йдеться про інші документи, що слід було надати позивачеві на письмову вимогу митного органу. У рішенні, зокрема, йдеться про витребування таких документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, судом першої інстанції вірно вказано, що невідповідність вимог відповідача щодо необхідності надання додаткових документів у електронному листі від 06.06.2019 та у рішенні про коригування митної вартості товару від 06.06.2019 свідчить про безпідставність дій митного органу щодо витребовування у позивача додаткових доказів.
Посилання відповідача відносно того, що до митного оформлення не подано документ про те, що оцінюваний товар належить компанії, що здійснювала продаж в адресу отримувача, а також про те, що у наданій декларантом декларації країни експорту вказані умови поставки EXW Sontheim/Brenz, а задекларовані за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ - DAP Перемишль не можуть бути використані як доказ, що підтверджують заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містять відомостей про вартісні характеристики транспортного засобу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога митного органу щодо необхідності надання додаткових документів є безпідставною та необґрунтованою, адже наданих позивачем документів було достатньо для підтвердження числового значення складових митної вартості ввезеного транспортного засобу. 
Приймаючи рішення про коригування митної вартості транспортного засобу "RENAULT KOLEOS" за резервним методом у розмірі 22150 євро, відповідач послався лише на зовнішнє джерело, не навівши порівняння характеристик транспортного засобу, що розмитнювався, та іншого транспортного засобу, ціна якого взята за основу при визначенні митної вартості транспортного засобу. 
При цьому, митний орган у рішенні про коригування митної вартості не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в розмірі 22150 євро та які складові вплинули на формування саме такої вартості, що є порушенням статті 55 МК України.
Відтак,  відповідач необґрунтовано скоригував митну вартість за  резервним методом на підставі інформації, отриманої із зовнішніх джерел (без зазначення  джерел, які стали підставою для коригування митної вартості транспортного засобу).
Наведені вище обставини свідчать про безпідставність прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості №UA401000/2019/000048/1 від 06.06.2019, а тому таке належить скасувати.
Щодо тверджень відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками колегія суддів зазначає, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
При цьому, суд зазначає, що митним органом у своєму рішенні не було обґрунтовано зазначено, в чому саме полягали об`єктивні сумніви чи неточності у заявленій позивачем митній вартості товару.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору), що свідчить про безпідставність рішення про коригування митної вартості №UA401000/2019/000048/1 від 06.06.2019.
Разом з тим, судом першої інстанції вірно встановлено, що із картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що оскаржується, слідує, що така сформована у зв`язку із прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару №UA401000/2019/000048/1 від 06.06.2019.
Відтак, оскільки судом встановлено безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості №UA401000/2019/000048/1 від 06.06.2019, з посиланням на яке сформована картка відмови, що оскаржується, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність вказаної картка відмови.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження виявлених порушень, що свідчить про необґрунтованість та протиправність рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА401000/2019/000048/1 від 06.06.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401010/2019/00099 від 06.06.2019, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції  в повній мірі  надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому  колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
клопотання Подільської митниці Держмитслужби про заміну відповідача задовольнити шляхом заміни відповідача по справі № 120/2252/19-а - Вінницької митниці ДФС на її правонаступника - Подільську митницю  Держмитслужби.
Апеляційну скаргу Вінницької митниці ДФС правонаступником якої є Подільська митниця Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.