Справа № 444/1405/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3362/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
                                     суддів: Шеремета Н.О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Цап П. М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 вересня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

                                       в с т а н о в и в:

       04 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.06.2011 року в розмірі 111 308,22 грн. та судові витрати. 
       Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.06.2016 року у сумі 56764 (п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 61 коп., що становить суму непогашеного тіла кредиту.
       Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати у сумі 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 71 коп.
       У решті вимог відмовлено.
       Рішення судук оскаржило Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк».
       Вважає його в частині відмови у задоволенні позовних вимог незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту, а для задоволення решти позовних вимог підстави відсутні, оскільки надані Банком Умови, Правила та Тарифи не містять підпису відповідача, а тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору, процентна ставка та умови щодо сплати неустойки не зазначені в Анкеті-заяві, а Банком не дотримано умови щодо повідомлення відповідача про умови кредитування. Вважає зазначені висновки суду першої інстанції необґрунтованими, так як відсутність підпису позичальника ОСОБА_1 на Умовах і Правилах та Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не підтверджує відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, чим засвідчив, шо він ознайомлений з відповідними документами, а отже повністю погоджується з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Вважає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, погодився з формою договору та його умовами. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав законних підстав для відмови у стягненні фактично отриманих відповідачем коштів - заборгованості за тілом та простроченим тілом кредиту. Всупереч ст. 1054 ЦК України, суд стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом – тіло кредиту та безпідставно звільнив відповідача від відповідальності щодо погашення іншої складової, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту. 
       Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та постановити нове ріщення, яким позов задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно ч.1,ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно ст. 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Встановлено, що 21.06.2016 р. сторони уклали кредитний договір у вигляді заяви-анкети, згідно з яким банк надав відповідачеві кредит у розмірі 50 000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       До кредитного договору позивач додав: 1) витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; 2) витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. При цьому, позивач стверджує, що вони є невід`ємними частинами спірного договору.
       Згідно заяви-анкети, підписаної ОСОБА_1 , такий погодився, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з даним договором до його підписання і погодився з його умовами. 
       У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, заборгованість такого станом на 16.05.2019 року становить: 56764,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9849,15 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 38817,88 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100,00 - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5276,58 грн. штраф (процентна складова).
       Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» та стягуючи з ОСОБА_1 в користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.06.2016 року у сумі 56764 (п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 61 коп., що становить суму непогашеного тіла кредиту, районний суд, покликаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/1807/17 (провадження № 14-131цс19) виходив з того, що до даних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки за змістом такої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися АТ КБ «Приватбанк», то банком не доведено, які саме Тарифи та Умови і Правила діяли на час укладення договору з відповідачем. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому, суд не вбачав правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом та штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті банку у анкеті-заяві з огляду на те, що витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна та Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку» не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Тому, суд стягнув лише заборгованість по тілу кредиту за укладеним з відповідачем договором, що становить 56764,61 грн.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується не повністю з наступних мотивів.
       У Постанові ВС від 03.07.2019 року у справі № 342/1807/19, серед іншого, Верховний Суд звернув увагу на те, що "фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, що свідчить про порушення позичальником прав кредитора, а тому відповідно до змісту статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про підставність позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», крім тіла кредиту, що становить 56764, 61 грн., також і заборгованості за фактично використаним кредитним лімітом (заборгованість за простроченим тілом кредиту) - тією частиною тіла кредиту, строк сплати якого настав на дату подання позову до суду, що становить 9849,15 грн., оскільки зазначена сума коштів кредиту використана боржником, що стверджується випискою по карті та розрахунком заборгованості за договором.
       З урахуванням вищезазначеного, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача 9849, 15 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 9849,15 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 21 червня 2016 року в сумі 9849,15 грн. 
       В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:  

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволити.
               Заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення 9849, 15 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 21 червня 2016 року скасувати.
       Ухвалити у цій частині нову постанову, якою позов АТ КБ «Приватбанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 21 червня 2016 року в сумі 9849,15 грн. задоволити.
       Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 9849,15 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 21 червня 2016 року в сумі 9849,15 грн. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 13.02.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.