ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2236/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 р. (суддя Черниш О.А.) в справі № 340/2236/19 за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання  рішення протиправним,  зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Новомиргородського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (далі - Новомиргородський районний сектор) про визнання  протиправною відмову  у видачі паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ;  зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки. 
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від  15.11.2019 р. позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Новомиргородського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області щодо    неналежного розгляду заяви ОСОБА_1  від 12.07.2019 року про оформлення та видачу їй паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого; зобов`язано Новомиргородський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області не пізніше 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2019 року та вирішити питання про оформлення та видачу їй паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого.
          В апеляційній скарзі позивач просить змінити резолютивну частину рішення, виклавши її в наступній редакції: «Зобов`язати Новомиргородський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.02.1992 № 2503-ХІІ». Вказує, що судом першої інстанції не наведено підстав, за якими суд обрав інший спосіб захисту порушеного права, ніж просив позивач, а саме зобов`язав розглянути  заяву позивача та вирішити питання про оформлення та видачу паспорту у формі книжечки. При цьому суд відступив від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2018 р. в зразковій справі № 806/3265/17. 
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  12.07.2019 р. звернулася до Новомиргородського районного сектору УДМС України в Кіровоградській області із заявою про видачу їй паспорта у формі книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта. 
Новомиргородський районний сектор УДМС України в Кіровоградській області листом №3526-553/3526.1.19 від 25.07.2019 р. повідомив позивача, що оформлення паспорта замість втраченого паспорта можливе лише після надання документів, визначених у пункті 1 розділу VI Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого  наказом МВС України №456 від 06.06.2019 року. 
Зважаючи на те, що відповідач у спірних правовідносинах не прийняв жодного рішення про відмову чи видачу позивачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки,  не надав будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача  щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки позивачу замість втраченого.
Також суд першої інстанції, зважаючи на відсутність доказів здійснення відповідачем процедур,    передбачених Тимчасовим порядком №456, а саме перевірки інформації та звірки даних особи, за наслідками яких згідно з пунктом 8 розділу VI цього Тимчасового порядку приймається рішення у формі висновку про видачу паспорту замість втраченого/викраденого, дійшов висновку про неможливість зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про оформлення та видачу позивачу паспорту, тому вважав, що порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути подану нею заяву та вирішити питання про оформлення та видачу їй паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого.
Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.07.2019 р. звернулась до Новомиргородського районного сектору УДМС України в Кіровоградській області із заявою про видачу їй паспорта у формі книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта. До заяви позивачем додано заяву про видачу паспорту встановленого зразка, копія свідоцтва про народження, довідка про реєстрацію місця проживання, дві фотокартки для оформлення бланку паспорту. 
Новомиргородський районний сектор УДМС України в Кіровоградській області листом №3526-553/3526.1.19 від 25.07.2019 р. повідомив позивача, що оформлення паспорта замість втраченого паспорта можливе лише після надання документів, визначених у пункті 1 розділу VI Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого  наказом МВС України №456 від 06.06.2019 року. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року   №    2235-III  встановлено, що документом, що підтверджують громадянство України, зокрема,    є    паспорт громадянина України.
Відповідно до вказаної норми  постановою Верховної Ради    України від 26 червня 1992 року № 2503-XII  затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503-ХІІ).
За приписами пунктів 2, 3 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України    видається кожному     громадянинові    України    центральним    органом    виконавчої влади,    що    реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки     паспортів    виготовляються    у    вигляді    паспортної книжечки або паспортної картки за     єдиними     зразками,     що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 5, 6    Положення № 2503-ХІІ паспортна книжечка    являє    собою    зшиту    внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм,    що складається з обкладинки та 16 сторінок.
Усі сторінки    книжечки    пронумеровані    і    на    кожній    з     них зображено Державний    герб    України    і    перфоровано    серію та номер паспорта.
У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис «Україна», нижче - зображення Державного герба України, під ним    - напис «Паспорт». 
На внутрішньому    лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче    -    напис    «Паспорт    громадянина України».
На першу і    другу    сторінки    паспортної    книжечки    заносяться прізвище, ім`я та по батькові,    дата і місце народження. На першій сторінці також    вклеюється    фотокартка    і    відводиться    місце    для підпису його власника.    На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган,    що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.
Перша сторінка    або    перший    аркуш    після    внесення    до них відповідних записів    та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У    разі    заклеювання    плівкою    усього    аркуша    записи та фотокартка печатками не засвідчуються.
Третя, четверта,    п`ята    і    шоста    сторінки    призначені    для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а    сьома,    восьма    і дев`ята - для особливих відміток. На десятій    сторінці    робляться відмітки про сімейний стан власника    паспорта,    на    одинадцятій    - шістнадцятій    -    про    реєстрацію     постійного місця проживання громадянина.
На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор.
На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано    витяг    з цього Положення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.
Наведені правові норми є чинними, отже підлягають застосуванню.
20 листопада 2012 року    прийнятий  Закон України № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI), відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1    документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України,  зокрема, є паспорт громадянина України.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13   Закону № 5492-VI паспорт  громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.
Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.
Згідно зі  статтею 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації. До документів осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягли чотирнадцятирічного віку, відцифрований підпис не вноситься, а осіб з фізичними вадами - вноситься за їхнім бажанням.
За змістом частини 1 статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
За приписами о частин 1, 2, 9  статті 16 Закону № 5492-VI   оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.
Про втрату або викрадення документа на території України заявник (батьки особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або інші її законні представники, представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над особою) зобов`язаний у порядку і строки, визначені законодавством, повідомити уповноваженому суб`єкту, який здійснив видачу документа, та органам Національної поліції, якщо інше не передбачено цим Законом.
Замість втраченого або викраденого документа уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, після встановлення факту видачі раніше такого документа особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформляє та видає новий документ.
Як встановлено  частиною 7  статті 16 Закону № 5492-VI, уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
За правилами ч. 3 ст. 13, ч. 4 ст. 21 Закону № 5492-VI    паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (безконтактний електронний носій - імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов`язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом - п. ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до     ч. 2  ст. 21    Закону № 5492-VI    (в редакції  Закону України від 14.07.2016 № 1474-VIII) кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2  постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України»  (далі - постанова № 302) запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру: 
з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією  постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого    Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII;
з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією  постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією  постановою.
Пунктом 3  постанови № 302   установлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією  постановою, паспорт  громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією  постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється.
Пунктом 131 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого  постановою    Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302,    передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься, зокрема,    така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).
Отже, безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.
Великою Палатою Верховного Суду 19.09.2018 р. ухвалена остаточна постанова в зразковій справі 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) за позовом фізичних осіб до територіального органу Державної міграційної служби України, в якій викладені наступні правові висновки.
Норми  Закону № 5492-VI  на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог  ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне імя, що становить порушення ст. 8 Конвенції.
Перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене  закономтаке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень  законом  передбачає чіткість і доступність  закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого  закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «GropperaAG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).
Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
За зазначеними підставами Велика Палата Верховного Суду вказала на протиправність дій територіального торгану ДМС з відмови у видачі особі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.
Крім того,  Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи  Закон № 1474-VIII, яким внесено зміни до  Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений  Конституцією України  та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України, на якій діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і Постанова № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС    проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3  ст. 21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному  законі  не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 р. № 398  внесено зміни до пункту 3 постанови № 302 та доповнено  абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.».
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №456 від 06.06.2019 р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2019 р. за №620/33591, затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок №456), який визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Згідно з пунктом 2 розділу І Тимчасового порядку №456 паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 року №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України».
Відповідно до пункту 3 розділу І Тимчасового порядку №456 оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС):
1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто;
2) особі, яка досягла 16-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники).
Заява є згодою на обробку персональних даних згідно із  Законом України «Про захист персональних даних». Під час заповнення заяви особою або її законним представником (далі - заявник) працівник територіального підрозділу ДМС інформує заявника про вимоги  Закону України «Про захист персональних даних».
Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Тимчасового порядку №456 оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта.
Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.
Відповідно до пунктів 11, 12 Тимчасового порядку № 456 після проведення перевірок та прийняття рішення про оформлення паспорта за заявою особи територіальний підрозділ ДМС отримує від територіального органу ДМС бланк паспорта громадянина України для його заповнення та подальшої видачі.
Після оформлення та видачі паспорта заява та подані документи зберігаються в алфавітному порядку у формі картотеки в територіальному підрозділі ДМС або у визначеному ДМС територіальному органі ДМС / структурному підрозділі апарату ДМС. Строки зберігання таких документів та матеріалів перевірки визначаються відповідно до вимог законодавства у сфері архівної справи і діловодства.
Розділом VI Тимчасового порядку №456 регламентована така процедура видачі паспортів замість утрачених або викрадених.
Ця процедура передбачає, що для  оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає: 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
Строк розгляду заяви про втрату паспорта становить 30 календарних днів з дня подання заяви. За потреби проведення додаткової перевірки за матеріалами справи про втрату паспорта або у разі несвоєчасного надходження відповіді на направлені запити строк розгляду продовжується не більше ніж на 30 календарних днів.
Крім того, процедурою передбачено проведення під час розгляду заяви перевірки інформації за даними відомчої інформаційної системи ДМС, а відомостей про реєстрацію місця проживання, які подані заявником, - за даними обліку територіального органу ДМС. У разі, якщо особа зазначила у заяві, що її місце проживання зняте з реєстрації та/або не зареєстроване, така перевірка здійснюється за обліками всіх територіальних органів ДМС; звірки даних особи та її фотозображення з даними і фотокарткою, уклеєною до заяви про видачу цього втраченого/викраденого паспорта, направлення запитів до інших органів ДМС у разі  отримання паспорта, який було втрачено/викрадено, в іншому територіальному підрозділі ДМС для підтвердження видачі цього паспорта саме тій особі, яка його втратила / у якої викрадено паспорт, а також здійснення іних дій, складання висновку за заявою про втрату паспорта за формою згідно з додатком 11 до цього Тимчасового порядку, який затверджується керівником цього підрозділу, у якому  зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про видачу паспорта.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IX Тимчасового порядку №456 територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
У рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), яке доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, зазначаються підстави відмови.  Заявник має право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, через які йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки).
Судом першої інстанції правильно зазначено, що заява позивача мала розглядатися за процедурами, передбаченими Тимчасовим порядком №456, оскільки інших механізму, правил та порядку оформлення та видачі підрозділами ДМС паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.1994 року №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України», чинне законодавство не визначає.
Проте, оскільки заява позивача від 12.07.2019 р. фактично по суті відповідачем не розглянута, перевірка та звірка, передбачені  Тимчасовим порядком №456,  не проводилися, відповідачем у встановлені цим порядко строки не прийнято  рішення ані про оформлення паспорта за заявою позивача,  як це передбачено пунктами 4, 11 розділу І, пунктом 8 розділу VI Тимчасового порядку  №456, ані про відмову в оформленні чи видачі паспорта з підстав, передбачених пунктом 1 розділу IX Тимчасового порядку №456, відсутні підстави вважати, що відповідачем прийнято рішення про відмову у видачі позивачу паспорту у формі книжечки.
Відповдіно, є правильним висновок суду першої інстанції, що лист відповідача №3526-553/3526.1.19 від 25.07.2019 р. не є індивідуальним актом у розумінні КАС України та не може вважатися рішенням про відмову в оформленні чи видачі паспорта, що обумовлює висновок про відсутність підстав для зобов`язання відповідача оформити паспорт у формі книжечки замість втраченого. 
Зважаючи на те, що відповідачем не прймалось рішення про відмову у видачі паспорту у формі книжечки, судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправною бездіяльність відповідача  щодо    неналежного розгляду заяви ОСОБА_1  від 12.07.2019 р. про оформлення та видачу їй паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого та зобов`язано відповідача не пізніше 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2019 року та вирішити питання про оформлення та видачу їй паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого.
          Разом з тим, фактично частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення зазначив про повне задоволення позову, тому резолютивна частина рішення суду першої інстанції має бути змінена.
          Доводи апелянта щодо необхідності зміни резолютивної частини рішення в частині зобов`язання відповідача оформити паспорт у формі книжечки суд визнає необгрунтовавними з підстав, викладених вище. 
          Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ч. 3 ст. 291 КАС України є також безпідставними.
          Так, відповідно до частини 3 статті 291 КАС при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 р. в справі № 806/3265/17 зазначено ознаки типової справи:
а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;
б) відповідач - територіальні органи ДМС України;
в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.
В цьому випадку позивачем не зазначається про не надання згоди на обробку персональних даних  як обставину, за якою позивач не бажає отримувати паспорт у вигляді ID-картки, відповідно, відсутня одна з ознак, за якою ця справа є типовою.   
З урахуванням викладеного суд  дійшов висновку, що судом першої інстанції  порушено норми процесуального права,  що є підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 р.  в справі № 340/2236/19 задовольнити частково.
Змінити резолютивну частину рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 р. в справі № 340/2236/19 за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання  рішення протиправним,  зобов`язання вчинити певні дії. 
Доповнити абзац перший резолютивної частини  після слова «задовольнити» словом «частково».
Доповнити резолютивну частині рішення абзацом четвертим наступного змісту: «В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.».
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 02.03.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення  складено 02.03.2020 р.
  
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко