Ухвала 
 
09 січня 2020 року
м. Київ
справа № 569/14172/13-ц
провадження № 61-22395св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 ,
відповідачі: Рівненський міський голова, Виконавчий комітет Рівненської міської ради, Публічне акціонерне товариство «Рівненський «Облплемселекцентр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Шакар Компані», Товариство з обмеженою відповідальністю «Велбер»,
треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»,
розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виправлення описки, допущеної у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року, прийнятої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
У липні 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Рівненського міського голови, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Рівненський «Облплемселекцентр» (далі - ПАТ «Рівненський «Облплемселекцентр»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакар Компані» (далі - 
ТОВ «Шакар Компані»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Велбер» (далі - ТОВ «Велбер»), треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Рівненське МБТІ»), про встановлення факту, визнання права власності за набувальною давністю, передачу житла у приватну власність, скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу.
У серпні 2013 року ТОВ «Велбер», ТОВ «Шакар Компані» звернулися до суду із зустрічним позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна, виселення з приміщення.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2016 року зустрічний позов ТОВ «Велбер», ТОВ «Шакар Компані» залишено без розгляду.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 задоволено частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 
2017 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
до Рівненського міського голови, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, ПАТ «Рівненський «Облплемселекцентр», ТОВ «Шакар Компані», 
ТОВ «Велбер», треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, КП «Рівненське МБТІ», про визнання незаконним та скасування розпорядження Рівненського міського голови від 10 жовтня 2007 року № 1778-р про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Велбер» у частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначеного на плані цифрою «6» у будинку АДРЕСА_1 ; визнання недійним свідоцтва про право власності від 10 жовтня 2007 року, виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТОВ «Велбер», 
в частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначеного на плані цифрою «6»; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» і ТОВ «Шакар Компані», прийнято в цій частині нову постанову про задоволення вказаних вимог.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Рівненського міського голови від 10 жовтня 2007 року № 1778-р про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Велбер» у частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначеного на плані цифрою «6» у будинку АДРЕСА_1 .
Визнано недійним свідоцтво про право власності від 10 жовтня 2007 року, видане Виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТОВ «Велбер», 
в частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначеного на плані цифрою «6».
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» і ТОВ «Шакар Компані», посвідчений 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І. В., реєстровий номер 5010, в частині відчуження приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 - 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 - 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «підсобна», приміщення № 4 - 10,4 кв. м зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 - 15 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», у будинку АДРЕСА_1 .
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 
2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
до Рівненського міського голови, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, ПАТ «Рівненський «Облплемселекцентр», ТОВ «Шакар Компані», 
ТОВ «Велбер», треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, КП «Рівненське МБТІ», про встановлення факту, що приміщення на АДРЕСА_1, яке займали позивачі і займають в цей час, що складається з приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 - 3,2 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 - 2,7 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «підсобна», приміщення 
№ 4 - 10,4 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 - 15 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - кабінет, приміщення 
№ 6 -15,1 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «кабінет» у будівлі 
АДРЕСА_1 , та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6» у будівлі АДРЕСА_1, є житловим приміщенням (частиною будинку - квартирою) 
з 1958 року; визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 права спільної часткової власності на приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 - 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 - 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «підсобна», приміщення № 4 - 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 - 15 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 6, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», площею 15,1 кв. м у будівлі АДРЕСА_1, та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6» у спірній будівлі, загальною площею 61,4 кв. м у порядку приватизації та за набувальною давністю, залишено без змін.
Короткий зміст заяви про виправлення описки
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду із заявою про виправлення описки в судовому рішенні. 
Заява мотивована тим, що при прийнятті постанови Верховного Суду 
від 07 серпня 2019 року в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції допущено описку, а саме: при визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» і ТОВ «Шакар Компані», посвідченим 19 жовтня 
2007 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І. В., реєстровий номер 5010, в частині відчуження не зазначено приміщення № 6 площею 15,1 кв. м, у будинку АДРЕСА_1 .
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Заява про виправлення описки в судовому рішенні не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. 
Отже, правила вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.
Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 просили визнати за ними право спільної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Рівному у порядку приватизації та за набувальною давністю.
ТОВ «Шакар Компані» подало до суду заперечення на первісну позовну заяву, до якого додало фотокопію договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, відповідно до пункту 1.1 якого ВАТ «Рівненський Облплемселекцентр» продає, а ТОВ «Шакар Компані» купує належні продавцю нежитлові приміщення: будівлю контори (літ. «А1», дерево, площею 50,2 кв. м) та будівлю гаража (літ. «В1», цегла, площею 145,1 кв. м), що знаходяться на АДРЕСА_1 .
Також, у грудні 2013 року позивачі подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просили:
- визнати незаконним та скасувати з моменту його видання розпорядження Рівненського міського голови від 10 жовтня 2007 року № 1778-р про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Велбер» в частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6», на АДРЕСА_1 ;
- визнати недійним свідоцтво про право власності від 10 жовтня 2007 року, видане Виконавчим комітетом Рівненської міської ради ТОВ «Велбер» в частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6», на АДРЕСА_1 ;
- визнати нікчемним та недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Рівненський «Облплемселекцентр» та ТОВ «Шакар Компані», посвідчений 19 жовтня 
2007 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І. В., реєстровий номер 5010, в частині приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 площею 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 площею 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «підсобна», приміщення № 4 площею 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 площею 15,0 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», у будинку АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право спільної часткової власності на приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 - 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 - 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «підсобна», приміщення № 4 -10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 - 15,0 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 6, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», площею 15,1 кв. м, у будинку АДРЕСА_1 та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6» в будівлі 
АДРЕСА_1, що фактично є жилим будинком загальною площею 61,4 кв. м, у порядку приватизації та за набувальною давністю.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року, зокрема, 
в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Рівненського міського голови, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, 
ПАТ «Рівненський «Облплемселекцентр», ТОВ «Шакар Компані», ТОВ «Велбер», треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, КП «Рівненське МБТІ», про встановлення факту, що приміщення на АДРЕСА_1, яке займали позивачі і займають в цей час, що складається з приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 - 3,2 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 - 2,7 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «підсобна», приміщення № 4 - 10,4 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 - 15 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 6 -15,1 кв. м, зазначеного в експлікації до плану - «кабінет» у будівлі АДРЕСА_1 , та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6» у будівлі АДРЕСА_1, є житловим приміщенням (частиною будинку - квартирою) з 1958 року; визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 права спільної часткової власності на приміщення № 1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «тамбур», приміщення № 2 - 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «коридор», приміщення № 3 - 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «підсобна», приміщення № 4 - 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 5 - 15 кв. м, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», приміщення № 6, зазначене в експлікації до плану - «кабінет», площею 15,1 кв. м у будівлі АДРЕСА_1, та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою «6» у спірній будівлі, загальною площею 61,4 кв. м у порядку приватизації та за набувальною давністю, залишені без змін.
Проаналізувавши викладені позивачами у заяві обставини щодо виправлення, на їх думку, описки в судовому рішенні суду касаційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що заявники своїми вимогами по суті просять суд доповнити предмет спору вимогою про визнання договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року недійсним щодо приміщення № 6 площею 15,1 кв. м, яка не була заявлена позивачами в суді першої інстанції ні в позовній заяві (а. с. 3-6, т. І), ні в заявах про збільшення позовних вимог (а. с. 69-75, т. І, а. с. 97- 101, т. ІІ), ні в заяві про уточнення позовних вимог (а. с. 115-117, т. І), а також змінити формулювання обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій. 
Тобто, фактично позивачі просять змінити зміст судового рішення та вирішити позовні вимоги, які не були заявлені в суді першої інстанції, що є неприпустимим, оскільки Верховний Суд не може вийти за межі позовних вимог під час касаційного перегляду справи. Відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Колегія суддів Верховного Суду в постанові, яку позивачі вважають прийнятою з допущенням описок, в повному обсязі зазначила фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій.
Відтак, жодних описок щодо заявлених позовних вимог у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року, яка прийнята у справі 
№ 569/14172/13-ц, не допущено.
Висновки за результатами розгляду заяви про виправлення описи
Оскільки зі змісту прийнятої постанови не вбачається, що судом допущено описку в тексі судового рішення у розумінні статті 269 ЦПК України, тому правові підстави для задоволення заявленої ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заяви відсутні.
Керуючись статтями 260, 269, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                     В. С. Висоцька
Судді:                                                                                                А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська