ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" грудня 2019 р.           Справа№ 44/380-б
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Грека  Б.М.
суддів:            Отрюха Б.В. 
          Остапенка О.М. 

за участю секретаря судового засідання: Ковган О.І.	
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 23.12.2019	

розглянувши матеріали апеляційних скарг	Товарної біржи "Центральна українська біржа"; Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек»	
на ухвалу	Господарського суду міста Києва від 06.09.2013	
у справі	№44/380-б (суддя Чеберяк П.П.)	
за позовом      	Товариства з обмеженою відповідальністю     "Житловик"	
до   	Товарної біржі "Центральна українська біржа"	
про  	визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва	

за участю представників сторін: від скаржників:                    Потапов І.Г. Маковський В.Г.	
від заявника:	Островський С.В.	
від відповідача: від Гнери В.А.  учасник 	ОСОБА_2 Нарайковський В.М. Шестаков О.Р.	
ВСТАНОВИВ
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 у справі №44/380-б задоволено повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" до Товарної біржі "Центральна українська біржа" про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" права власності на об`єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по проспекту Науки 66-70, Голосіївський район м. Києва, процент готовності якого складає 3,99 %. 
Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 3,99 відсотків: житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по проспекту Науки 66-70, Голосіївського району м. Києва.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду,  Товарна біржа "Центральна українська біржа" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга передана на розгляд суду у складі: головуючий суддя Грек Б.М., судді: Верховець А.А., Остапенко   О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 провадження відкрито, справу призначено до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товарної біржи «Центральна українська біржа» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 та вирішення інших процесуальних питань у справі №44/380-б до закінчення перегляду в касаційному провадженні касаційної скарги Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 про закриття провадження у справі.
Постановою Верховного Суду від 11.06.2019 касаційну скаргу Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» в особі керуючого санацією В`язовченка А.М. задоволено. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 44/380-б скасовано, а справу направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду. 
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу від 25.07.2019 апеляційну скаргу Київської аграрно-кредитної спілки "Сенатек" в особі керуючого санацією В`язовченка А.М. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 у справі №   44/380-б передано на розгляд колегії суддів раніше визначеній у даній справі.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 у зв`язку із перебуванням у відпустках суддів Остапенка О.М. та Верховця А.А., які входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем призначено повторний автоматизований розподіл.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу від 29.07.2019 справу № 44/380-б передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Грек Б.М., судді: Кравчук Г.А., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товарної біржи "Центральна українська біржа" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2012 у справі № 44/380-б. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської аграрно-кредитної спілки "Сенатек" в особі керуючого санацією В`язовченка А.М. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 у справі № 44/380-б у визначеному складі. Об`єднано апеляційні скарги Товарної біржи "Центральна українська біржа" та Київської аграрно-кредитної спілки "Сенатек" в особі керуючого санацією В`язовченка в одне апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 22.08.2019.  
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 44/380-б.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.08.2019 апеляційні скарги Товарної біржи "Центральна українська біржа" та Київської аграрно-кредитної спілки "Сенатек" в особі керуючого санацією В`язовченка А.М. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2012 у справі №44/380-б передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Остапенко О.М., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 у справі №44/380-б розгляд апеляційних скарг відкладено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 у справі №44/380-б залучено третю особу та відкладено розгляд апеляційних скарг на 17.10.2019.
17.10.2019 від Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю за встановлений термін виконати вимоги ухвали від 10.10.2019 та для надання третій особі процесуального строку для висловлення своєї позиції по даній справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 відкладено розгляд апеляційних скарг Товарної біржи "Центральна українська біржа", Київської аграрно-кредитної спілки "Сенатек" на 31.10.2019.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019, у зв`язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. з 21.10.2019 по 12.11.2019, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 44/380-б.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 21.10.2019 апеляційні скарги Товарної біржи "Центральна українська біржа" та Київської аграрно-кредитної спілки "Сенатек" в особі керуючого санацією В`язовченка на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2012 у справі №44/380-б передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В.
31.10 2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.11.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 продовжено розгляд апеляційних скарг та відкладено.
12.11.2019 від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 визнано необґрунтованим заявлений Ярмоленком В.В. відвід колегії суддів: головуючий суддя - Грек   Б.М. судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В., від розгляду справи №44/380-б. Зупинено апеляційне провадження та передано справу № 44/380-б для вирішення питання про відвід у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Поляк О.І., судді: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід колегії суддів: головуючого судді - Грека Б.М., судді: Остапенка О.М., Отрюха Б.В. від розгляду справи №      44/380-б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду.
06.12.2019 від Товарної біржи "Центральна українська біржа" надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.
09.12.2019 в судовому засіданні для перевірки повноважень щодо підписання вищезазначеної заяви, для надання можливості директору Товарної біржи «Центральна українська біржа» бути присутнім в судовому засіданні та надання пояснення щодо заяви про відмову від апеляційної скарги, оголошено перерву в судовому засіданні до 23.12.2019.
23.12.2019 перед судовим засіданням від ОСОБА_4 надійшла заява про відвід Грека   Б.М. та Остапенка О. М. , Отрюха Б.В. Заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, в зв`язку з тим, що суд повинен розглянути заяву про відмову від апеляційної скарги у даній справі подану директором ТБ   "Центральна українська біржа" без його участі з метою уникнення тиску на нього третіми особами.
Колегія суддів залишає відводи в судовому засіданні без розгляду, з огляду на наступне.
Водночас, зі змісту поданої заяви неможливо встановити   конкретні обставини, що можуть бути підставою для відводу судді у справі.
Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями   35,   36 ГПК України.
В силу положень частин 2 та 3   статті 38 ГПК України    з підстав, зазначених у статтях      35,   36 і   37 цього   Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до ч. 3   ст. 38 ГПК України   відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Частиною 4   статті 35 ГПК України  встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Згідно з частиною першою   статті 43 ГПК України   учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Вирішуючи дане питання, суд в цілях реалізації ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, керується статтею 124-129 Конституції України та гарантують кожному судовий захист на підставі принципу незалежності судді.
Питання об`єктивності та неупередженості складу суду підлягають вирішенню в кожному конкретному випадку виходячи із фактичних обставин, а також враховуючи всі процесуальні засоби та процедури, що забезпечують виконання завдання господарського судочинства.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При вирішенні питання щодо відводу судді також враховується загально правовий принцип "Ніхто не суддя у своїй справі" "Nemo gudex in propria causu".
Так, згідно прецендентної практики Європейського суду по правам людини, порушення судом наведених принципів тягне порушення ст. 6 п. 1 Конвенції (рішення від 27.08.1991 по справі Демиколи проти Мальти, рішення від 09.11.2004 по справі Світлана Науменко проти України, рішення від 15.12.2005 по справі Кіпріалу проти Кіпру.
За таких обставин колегія суддів розцінила дії ОСОБА_4 щодо подання заяви про відвід суддів від розгляду справи №44/380-б, як зловживання своїми процесуальними правами відповідно до п. 1 ч. 2   ст. 43 ГПК України, внаслідок чого подана заява підлягає залишенню без розгляду та продовжено розгляд справи в судовому засіданні.
Також, з урахуванням пояснень Товарної біржи "Центральна українська біржа" від 09.12.2019 про залишення без розгляду заяви про відмову начеб то поданої (06.12.2019) директором Товарної біржи "Центральна українська біржа" від апеляційної скарги, оскільки вона була фактично підроблена, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в прийнятті до розгляду заяви про відкликання апеляційної скарги від 06.12.2019.
Апеляційна скарга Товарної біржи "Центральна українська біржа" мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме, в порушення п.3 ч. 3 ст. 227 ГПК України судом прийнято оскаржувану ухвалу без повідомлення сторін. Зазначено, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормами не передбачено.
Апеляційна скарга Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме суд першої інстанції не звернув уваги, що на підставі договору застави майнових прав № 5106 від 14.12.2005 посвідченого приватним нотаріусом було накладено обтяження майнових прав на 307 квартир за адресою: м. Київ, просп. Науки, 66-70, обтяжувачем за даним витягом є саме Київська аграрно-кредитна спілка «Сенатек», по оскаржуваному об`єкту, а відповідно до акту приймання-передачі права користування майном від 11.05.2010 апелянт є власником площ об`єкта незавершеного капітального будівництва житлового комплексу. Суд першої інстанції без належних підстав, неправомірно визнав право власності на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «Житловик».
Враховуючи, що ухвала Господарського суду м. Києва від 06.09.2013 про визнання права власності за ТОВ «Житловик» безпосередньо зачіпає права та створює обов`язки для Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» в силу приписів статті 265 Господарського процесуального кодексу України подано заяву про приєднання до апеляційної скарги Товарної біржі «Центральна українська біржа».
Судом дослідженно та враховано всі поданні клопотання, відзиви, пояснення подані у відповідному провадженні.
Представники всіх сторін про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.
Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1   статті 9 Господарського процесуального кодексу України   ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2   статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"   усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше       наступного       дня       після       їх виготовлення       і       підписання.
Згідно з ч.ч. 1, 2   ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1   ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 4   ст. 13 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є.
Розглянувши апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 підлягає скасуванню, у задоволенні апеляційної скарги Товарної біржи "Центральна українська біржа" слід ідмовити, а апеляційна скарга Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, 19.03.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" та Спільним підприємством "Гіпек" було укладено Договір №1/гж/3 про передачу функцій замовника на проектування та будівництво житлово-офісного комплексу у м. Києві.
Відповідно до п.1.1. Договору №1/гж/3 від 19.03.2004 Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловик" передано Спільному підприємству "Гіпек" виконання функцій замовника по будівництву житлово-офісного комплексу за адресою: м. Київ, пр.-т Науки, 66-70.
19.11.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, за змістом якого орендодавець на підставі рішення №339-9/1549 від 24.06.2004 передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення земельну ділянку розміром 7943кв.м, кадастровий номер 8000000000:79:651:0018 на проспекті Науки 66-70, Голосіївського району м. Києва строком на три роки. 
06.05.2006 Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" було отримано дозвіл №1990-Гл/Р Управління державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на виконання будівельних робіт з будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення за адресою: вулиці просп. Науки, 66-70 у Голосіївський район м. Києва.
На замовлення Спільного українсько-хорватського підприємства "Гіпек" Товариством з обмеженою відповідальністю "Арбелон" було виготовлено проект житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по вул. проспект Науки, 66-70, Голосіївського району м. Києва. Будівництво спірного об`єкту за адресою: вулиця проспект Науки, 66-70, Голосіївський район м.  Києва виконувалось протягом 2006 - 2008 років та у грудні 2008 році було зупинено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з характеристики спірного майна (об`єкт незавершеного будівництва) та зазначив, що питання щодо законності його обігу має вирішуватися з урахуванням спеціальних положень ст. 331 Цивільного кодексу України, яка визначає право власності на новостворене майно. За висновками місцевого суду, внаслідок здійснення спірного будівництва Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловик" набуло право власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по проспекту Науки 66-70, Голосіївського району м.  Києва, ступінь готовності якого відповідно до звіту про оцінку майна незавершеного будівництвом житлового комплексу складає 3,99%.
В обгрунтування вимог заявника про визнання права власності суд керувався нормами п.3 ст.3 Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" суб`єктам господарської діяльності, що   здійснюють будівництво (забудовникам), дозволяється проводити державну реєстрацію права власності в бюро технічної інвентаризації на об`єкти незавершеного будівництва та їх частини з метою подальшого продажу чи передачі в іпотеку.
Апеляційний господарський суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх необгрунитованими, з огляду на наступне.
За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. 
Учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. 
Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).
Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати право власності на нерухоме майно. Натомість у заяві позивач не зазначає та не подає суду доказів, яким чином саме відповідач - Товарна біржа "Центральна українська біржа" порушує його право. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за вимогами позивача до відповідача відсутній будь-який інший спір щодо належності оскаржуваного майна. Більш того, судом встановлено і факт відсутності будь-якого спору стосовно права власності відповідача на спірні об`єкти та будь яких доказів з`вязку з обєктом незавершего будівництва та тим більше відношення до власності щодо нього. 
Відповідно до частини 1   статті 316 Цивільного кодексу України   правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 328 Цивільного кодексу України   встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами   статті 392 Цивільного кодексу України   позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Частиною 2   статті 331 Цивільного кодексу України   встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Аналіз положень   статті 331 Цивільного кодексу України   у системному зв`язку з нормами статей   177 - 179,   182 Цивільного кодексу України, частини третьої   статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"   дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.
Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"   визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі   статтею 18 Закону України "Про основи містобудування"   реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.
Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.
Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об`єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.
Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.
Суд першої інстанції не навів, а з матеріалів справи не вбачається доказів введення спірного об`єкту нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права.
За таких обставин, за вимогами до Товарної біржі «Центральна українська біржа»  місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку, про наявність спору між позивачем та відповідачем стосовно права власності на спірний об`єкт нерухомості, наявністю правових підстав для звернення з таким позовом та задоволення позовних вимог, адже, позивачем не доведено того, що відповідач ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно (іпотека відповідача припинена, заборона відчуження скасована, будь-які інші обтяження відповідача відсутні), як і не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника будь-якими іншими особами, що підтверджується тим, що відомості про спірний об`єкт нерухомого майна позивача внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто вказане нерухоме майно належить на праві власності позивачу.
Щодо апеляційної скарги Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек», то слід зазначити наступне. 
Постановою Господарського суду м. Києва від 22.10.2012 ТОВ «Житловик» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.
У межах справи про банкрутство ТОВ «Житловик» подало до Господарського суду м.  Києва позов до Товарної біржі «Центральна українська біржа» про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс з підземним паркінгом і об`єктами соціально - побутового та  офісного  призначення проспекту Науки, 66-70, у м.  Києві готовність якого складає 3,99%
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.09.2013 позовні вимоги ТОВ «Житловик» задоволено. Визнано за позивачем право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 3,99% - житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового і офісного призначення по проспекту Науки, 66-70 у м. Києві, оскільки позивач збудував цей об`єкт та набув на нього право власності.
В той же час, Київська аграрно-кредитна спілка «Сенатек», обґрунтовуючи безпідставність рішення про визнання за ТОВ «Житловик» право власності на незавершене будівництво зазначає, що є власником спірного об`єкта незавершеного будівництва - житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового і офісного призначення по проспекту Науки, 66-70 у м. Києві, оскільки набув право власності в результаті договору застави від 14.12.2005, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловик», договору поруки від 28.12.2005 №04/51228, які забезпечували виконання кредитних зобов`язань перед скаржником як кредитором та актів-приймання-передачі від 11.05.2010 № TJ-CU/100515-01 та від 15.05.2010 TJ-CU/100515-02.
Як слідує з матеріалів справи та наданого в судовому засіданні оригіналу договору застави, було передано всі майнові права за договором генерального підряду на капітальне будівництво №05/01 від 06.12.2005, укладеного поручителем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід Стар», яке зобов`язалось за цим договором збудувати та передати в майбутньому заставодавцю нерухоме майно за адресою: м. Київ, проспект Науки, 66-70, у вигляді переліку квартир, а також автомобіль, що зазначається в договорі.
Отже, згідно згаданих договорів застави і поруки, предметом забезпечення є майнові права на збудовані у майбутньому квартири.
Зокрема, 02.04.2010 Київська аграрно-кредитна спілка «Сенатек» листом за №190-115/31 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловик» з вимогою щодо сплати заборгованості за Кредитним договором договором від 14.12.2005 № 02/51214-05.
07.05.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик» у листі за №500/01-28 повністю визнало заборгованість за Кредитним договором від 04.12.2005 № 02/51214-05 та взяло на себе зобов`язання щодо її погашення шляхом передачі предмета застави.
Дані правочини не визнані недійсними та не є нікчемними.
Таким чином, з контексту наведених правочинів вбачається, що правоочікувач зацікавлений у формі захисту з метою унеможливлення реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «Житловик», що не прийнятий та не введений в експлуатацію, а майно, що обмежене правом очікування не має вибувати з конкурсної маси. 
Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважається окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язанний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Практика Європейського суду з прав людини виробила конструкцію «Legitimate expectations» (правомірні очікування). Європейський суд з прав людини зазначає, що згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції, до майна входить як наявне майно так і активи, визначаючи вимоги щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього щонайменше «правомірного очікування» ефективного отримання майнового права.
Якщо сутністю вимоги особи є її майновий інтерес, то особа лише вражається такою, що має «правомірне очікування».
Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Тобто зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду суб`єкт гоподароювання (позивач чи скаржник) на власний розсуд обирає спосіб захисту.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відшкодування.
В абзаці 10 пункту 9 Рішення Конститутційного Суду України від 30.01.2003 № 3-РП/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Особа може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи не встановлені, то вона має право обирати спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права і характеру правопорушення.
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
У справі «Chahal v. the United Kingdom» вд 15.11.1996 Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Ковенцією, незалежно від того яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні. Що дозволили б компентному державну органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатись способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права, або може скористатись можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.
Зважаючи на те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 у справі 44/380-б безпосередньо зачіпає права та створює обов`язки для Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек», суд прийняв рішення про права, інтереси Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек», яка не була залучена до участі у справі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що укладення відповідачем договорів застави та поруки з ТОВ «Житловик» створило для Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» «правомірні очікування» щодо оформлення за ТОВ «Житловик» права власності на незавершене будівництво, і таке правомірне очікування повинно враховуватись, а отже апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду Господарського суду м. Києва від 06.09.2013 підлягає скасуванню, а в позові про визнання права власності слід відмовити, так як даний спосіб захисту є неналежним, позивач не є власником майна визнання права власності щодо якого він вимагає.
Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що  позивачем не надано доказів того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо обмеження права власності на зазначені у позовній заяві матеріали, в матеріалах справи відсутні докази порушення, невизнання чи оспорювання Товарною біржею «Центральна українська біржа» особистого немайнового або майнового права та інтересу позивача, тобто порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права позивача на об`єкт незавершеного будівництва.
За таких підстав, апеляційний суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, не погоджується з висновком суду першої інстанції      та вбачає наявність правових  підстав для відмови в задоволенні позовної заяви, адже місцевим господарським судом, не встановлено правової природи спірних правовідносин в підстав їх виникнення, а отже, не з`ясовано і питання правового статусу позивача у спірних правовідносинах, а також правомірності його вимог про визнання права нерухоме майно за рахунок відповідача, а саме чи належний відповідач та яким чином має відношення до оскаржуваного об`єкту.
З урахуванням викладеного доводи Товарної біржи "Центральна українська біржа" не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, а тому, апеляційну скаргу Товарної біржи "Центральна українська біржа" слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу Апеляційну скаргу Київської аграрно-кредитної спілки «Санатек» - задовольнити а ухвалу суду першої інстанції - скасувати.   
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні апеляційної скарги Товарної біржи «Центральна українська біржа» - відмовити.
Апеляційну скаргу Київської аграрно-кредитної спілки «Сенатек» - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю     «Житловик» про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по проспекту Науки 66-70, Голосіївський район м. Києва, процент готовності якого складає 3,99 % до Товарної біржи «Центральна українська біржа» у справі №44/380-б - відмовити.
Матеріали справи №44/380-б направити до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Б.М. Грек 

Судді                                                                                Б.В. Отрюх

                                                                                О.М. Остапенко

повний текст виготовлено 28.12.2019