ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/698/20 Справа № 185/2688/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -
В С Т А Н О В И Л А : 

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 26 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_1 було укладено Договором про іпотечний кредит № 233, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 144000,00 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 25 грудня 2023 року. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 не виконав належним чином умови договору і станом на 03 червня 2019 року має заборгованість за кредитом у розмірі 122011,80 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом – 55203,62 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками – 29238,12 грн., - інфляційне збільшення заборгованості – кредит 24799,87 грн., проценти 6002,30 грн., - три проценти річних від суми заборгованості – кредит 6028,66 грн., проценти 739,23 грн..
Вказану суму заборгованості Банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з відповідача заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 233 від 26 грудня 2013 року у сумі 122011,80 грн..
Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у певний проміжок часу порушив умови п.п. 3.3.3. – 3.3.4. Кредитного договору, у зв`язку з чим банк відповідно до умов п. 4.3.3. Кредитного договору має право достроково повернути суму Кредиту з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку(штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він щомісячно здійснює сплату тіла та відсотків по кредиту. Апелянт зазначає, що строк дії кредитного договору та відповідно графіку погашення заборгованості встановлено до 26 грудня 2023 року, який на дату прийняття рішення судом ще не настав. Крім того, апелянт зазначає, що суд безпідставно стягнув інфляційне збільшення заборгованості та 3 відсотків річних, оскільки термін дії кредитного договору не закінчився, тоді як такі стягнення можливо застосувати лише після закінчення строку дії договору, тобто після 26 грудня 2023 року. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. 
Колегія суддів в повній мірі не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № 233, за яким останній отримав кредит у розмірі 144000,00 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 25 грудня 2023 року.
Банк виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.
Відповідно до умов п. 3.3.2. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеного цим Договором.
Відповідно до п. 3.3.3. зазначеного Договору, Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 1200,00 грн. та сплату процентів нарахованих Банком на залишок Основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до останнього робочого дня місяця наступного за звітним, починаючи з 01 січня 2014 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором.
Останній платіж в рахунок повернення Кредиту та процентів Позичальник зобов`язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення Кредиту, визначеної цим Договором.
Відповідно до п. 3.3.4. Кредитного договору, якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення Кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п. 3.3.3. цього Договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну, для погашення простроченого платежу та сплати нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 9.2. цього Договору.
Відповідно до п. 4.3.1. зазначеного договору, обов`язком Позичальника є належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання.
Відповідно до умов п. 4.3.2. Кредитного договору, обов`язком Позичальника є у строки обумовлені цим Договором, повернути Кредит, своєчасно сплачувати проценти за Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті зобов`язання за цим Договором.
Відповідно до п. 4.3.3. Кредитного договору, у випадку порушення умов цього Договору та/або Документів забезпечення достроково повернути суму Кредиту з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку(штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки.
ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання та перестав належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені договором) сплачувати борг, внаслідок чого станом на 03 червня 2019 року виникла заборгованість, яка згідно з Розрахунком, наданим позивачем, складає 122011,80 грн..
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановивши вказані обставини справи, надавши належну оцінку наданим Банком доказів на підтвердження його позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основним боргом та відсотками.
Між тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині стягнення з відповідача сум інфляційного збільшення заборгованості та трьох відсотків річних від суми заборгованості, з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Колегія суддів вважає, що суд безпідставно стягнув інфляційне збільшення заборгованості та 3 відсотків річних, оскільки в даному випадку між сторонами виникли зобов`язання за договором та сума заборгованості визначена саму у відповідності з умовами кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги ст. 625 ЦК України на даному етапі не застосовуються, а також вказана стаття може бути застосована після рішення суду про стягнення грошових коштів. 
Більш того, згідно Довідки № 104.5989 від 09 грудня 2019 року, ОСОБА_1 виконав зобов`язання за кредитним договором № 233 від 26 грудня 2013 року, окрім сум інфляційного збільшення заборгованості, 3 відсотків річних, які були стягнуті оскаржуваним рішенням.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог Банку в повному обсязі.
Оскаржуване рішення в частині стягнутих сум інфляційного збільшення заборгованості, трьох відсотків річних від суми заборгованості як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 266,63 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року — скасувати в частині стягнутих сум інфляційного збільшення заборгованості, трьох відсотків річних від суми заборгованості та судового збору.
В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційного збільшення заборгованості та трьох відсотків річних — відмовити.
Вважати загальну суму, що підлягає стягненню — 84 441,74 грн..
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 1 266,63 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко