ПОСТАНОВА
Іменем України

12 грудня 2019 року 
Київ
справа №822/667/14
адміністративне провадження №К/9901/10399/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року (головуючий суддя - Матущак В.В.)
та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (головуючий суддя - Білоус О.В., судді: Совгира Д.І., Курко О.П.)
у справі №822/667/14
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області 
про стягнення заборгованості по заробітній платі.
I. РУХ СПРАВИ
1.          У листопаді 2016 року ОСОБА_1 у порядку частини дев`ятої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернувся до суду з заявою про визнання протиправними (незаконними) дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо нарахування на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року надбавки за вислугу років в сумі 3  795,14 грн та 5  678,86 грн компенсації за її несвоєчасну виплату.
2.          Також просив зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату надбавки за вислугу років у відповідності з судовим рішенням.
3.          Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року, задоволено клопотання представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області. Зупинено провадження щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , до розгляду його касаційної скарги на судове рішення у справі №822/667/14 та повернення цієї справи з Вищого адміністративного суду України.
4.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
5.          Судами попередніх інстанцій встановлено що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, позов задоволено частково. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років із врахуванням премій за період з 1 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року та з врахуванням надбавки до посадового окладу в розмірі 10% за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 1 січня 2006 року по 30 січня 2009 року, та компенсацію за несвоєчасну її виплату з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», у порядку встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011 року №845, з врахуванням виплачених сум. 
6.          Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу. 
7.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2016 року прийнято до провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи №822/667/14 з Хмельницького окружного адміністративного суду. 
8.          Супровідним листом від 20 жовтня 2016 року №19316/16/01-19 адміністративну справу направлено до Вищого адміністративного суду України та станом на час розгляду заяви до суду першої інстанції не поверталась.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9.          Задовольняючи клопотання представника відповідача та зупиняючи провадження щодо розгляду заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана в межах процедури виконання судового рішення у справі. КАС України не передбачає можливості розгляду такої заяви поза судовим провадженням в межах конкретної адміністративної справи.
10.          Зважаючи на це, за відсутності справи у зв`язку з її перебуванням в іншому суді, суду першої інстанції позбавлений можливості повно та всебічно дослідити обґрунтованість доводів заявника щодо неналежного виконання відповідачем судового рішення.
11.          Використовуючи за аналогією положення пункту 3 частини першої статті 156 КАС України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, яка передбачає, що суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження щодо розгляду заяви ОСОБА_1 до прийняття рішення судом касаційної інстанції та повернення справи до суду.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12.          Позивач у касаційній скарзі наголошує на тому, що пунктом 3 частини першої статті 156 КАС України, який за аналогією застосував суд першої інстанції, передбачено спеціальну підставу для зупинення провадження у справі, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. 
13.          Проте судове рішення, у зв`язку з виконанням якого виникла необхідність звернення до суду з заявою у порядку судового контролю, набрало законної сили.
14.          У матеріалах адміністративної справи, до повернення якої з Вищого адміністративного суду України було зупинено розгляд заяви, відсутні будь-які дані про правомірність чи протиправність дій (бездіяльності) відповідача при виконанні судового рішення. Такі докази можуть бути надані в процесі розгляду поданої заяви.
15.          Також позивач зазначив, що частиною дев`ятою статті 267 КАС України встановлено скорочені строки розгляду заяви. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження щодо розгляду заяви, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вказав у чому саме полягає неможливість розгляду заяви без справи та зупинив провадження всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду таких заяв.
16.          Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, також таких доводів та підстав не зазначив.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.
18.          Статтею 267 КАС України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
19.          Відповідно до частини дев`ятої статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
20.          Скориставшись таким правом, позивач у листопаді 2016 року звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання протиправними (незаконними) дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області щодо неправильного нарахування надбавки за вислугу років та відповідно компенсації за її несвоєчасну виплату, вчинених на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року. 
21.          Відповідно до частини десятої статті 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162  цього Кодексу.
22.          Тобто, статтею 267 КАС України чітко врегульовано порядок звернення з заявами в порядку виконання судового рішення, вимоги до такої заяви та строки подання, а також судові рішення, які можуть бути ухвалені за наслідками їх розгляду. 
23.          При цьому, положення вказаної статті не містить відсилання до статті 156 КАС України у разі необхідності вирішення питання про зупинення розгляду заяви, поданої у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
24.          Проте, задовольняючи клопотання відповідача, суд першої інстанції використав за аналогією положення  пункту 3 частини першої статті 156 КАС України. При цьому не звернув увагу на те, що вказаною нормою встановлено право зупинення провадження у справі у разі неможливості її розгляду до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. 
25.          Враховуючи те, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 червня 2016 року набрала законної сили, то зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 156 КАС України, яким передбачено зупинення провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі є безпідставними. 
26.          У зв`язку з викладеним суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі за заявою позивача, яка подана у порядку частини дев`ятої статті 267 КАС України, на підставі пункту 3 частини першої статті 156 КАС України.
27.          Апеляційний суд порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції, не виправив, доводи, викладені в апеляційний скарзі позивача, належним чином не перевірив та не надав їм відповідної оцінки.
28.          За таких обставин, оскільки оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій перешкоджають подальшому провадженню у справі та позбавляють права оскарження дій чи бездіяльності відповідача під час виконання судового рішення, а також не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, то вони підлягають скасуванню.
29.          Згідно з частиною першою  статті 353 КАС України  підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
30.          Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта  статті 353 КАС України). 
31.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 345,  353,  356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року  скасувати,  а справу №822/667/14 направити  до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду