Справа № 991/272/20
Провадження1-кс/991/272/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
скаржника ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань
ВСТАНОВИЛА:
До слідчої судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 (далі — скаржник), на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Обґрунтування скарги
Бездіяльність, на думку скаржника, полягає в невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04.01.2020 за № 3720/04 про вчинення кримінального правопорушення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України.
В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що 08.01.2020 року ним до НАБУ було подано заяву про вчинення злочину за вих. № 3720/04. У цій заяві  ОСОБА_3  виклав відомості щодо можливого вчинення суддею  ОСОБА_5  злочинів, передбачених. ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України. Проте, станом на час подання скарги до суду , всупереч вимогам статті 214 КПК України , відомості до ЄРДР за його заявою не були внесені. 
Доводи сторін
У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги, попросив задовольнити. 
Детектив в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення в яких просив скаргу розглянути без представника НАБУ, вказав, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявником не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що могли б свідчити про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінальних корупційних правопорушень, розслідування яких віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України. Крім того у поясненнях представник НАБУ стверджує про те, що у такий спосіб заявник намагається оскаржити судове рішення і відповідні дії судді, вчинені ним при розгляді справи, учасником якої він є, що у такий спосіб може мати ознаки втручання у діяльність судді. Крім того, листом від11.01.2020 за № 11-225/1077 вказану заяву ОСОБА_3 скеровано для розгляду відповідно до компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в м. Києві, про що заявника повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом. Таким чином, в діях службових осіб НАБУ не вбачається бездіяльність, яка може бути оскаржена в порядку , передбаченому статтею 3030 КПК України.Відповідно до статті 306 КПКУ України не явка детектива в судове засідання для розгляду скарги , не перешкоджає її розгляду. 

Мотивація суду
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, слідча суддя дійшла до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності….слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.
З заяви скаржника вбачається, що за твердженням заявника дії судді при розгляді поданої ним скарги на постанову слідчого в ОВС СУ ГУ СБУ у Києві та Київській області про закриття кримінального провадження, які зокрема полягають у не витребуванні матеріалів кримінального провадження для дослідження їх у судовому засіданні, ненаданні скаржнику можливості надати пояснення по суті скарги, неприйнятті до уваги залучених до скарги доказів, не проголошенні повного тексту судового рішення у визначений у резолютивній частині ухвали строк є протиправними та є порушенням присяги. Вказані дії та процесуальні рішення судді, на думку заявника, підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України.
Разом з цим, дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, слідча суддя дійшла висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України.
Доводи заявника щодо вчинення суддею ОСОБА_5 діянь, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 КК України, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.
Водночас із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди ОСОБА_3 із діями судді при розгляді скарги та прийнятим нею рішенням, що було ухвалено не на користь заявника.
За статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є умисне або внаслідок недбалості незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Тобто питання, порушені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку дисциплінарного провадження щодо судді.
При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України.
Отже, суддя виступає як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися із позовом. Такий висновок наведено у постанові Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-28768 св 15.
Крім цього, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1,2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.
З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.
При розгляді питання, що стосується не внесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Враховуючи вищевикладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 ознак вищеперелічених злочинів, відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями при розгляді справи, слідча суддя дійшла висновку, що невнесення уповноваженою особою Національного антикорупційного бюро України відомостей заяви ОСОБА_3 від 04.01.2020 за № 3720/04 не є протиправним, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст. ст.214,216, 303, 306, 307 371, 372 КПК України, слідча суддя
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України  ОСОБА_4 , що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04.01.2020 за № 3720/04 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідча суддя ОСОБА_1