УХВАЛА

02 березня 2020 року 
м. Київ
справа № 440/798/19
адміністративне провадження № К/9901/30382/19
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., проводячи підготовчі дії до касаційного розгляду касаційної скарги Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі №  440/798/19 за позовом Приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Національні інформаційні системи», що полягає у не відновленні приватному нотаріусу Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно після закінчення строку тимчасового блокування доступу до вказаного реєстру, встановленого наказом Міністерства юстиції України від 09 жовтня 2018 року № 3166/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора-приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».
Зобов`язано Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 04 листопада 2019 року Державне підприємство «Національні інформаційні системи» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року в частині вимог до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Під час проведення підготовки справи до касаційного розгляду встановлено, що скаржник у касаційній скарзі просить розглянути вказану справу за участю його представника.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Ekbatani проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги ст. 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.
Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини, це стосується суду тієї інстанції, перед яким не ставиться завдання встановлення фактичних обставин, а лише перевірка правильності застосування норм права.
Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи встановлено, що суд першої та апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи, тобто відбувся її публічний розгляд.
Враховуючи наявність клопотання скаржника про розгляд вказаної справи за участю його представника, відсутність клопотань від інших учасників справи про розгляд справи за їх участю, та враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 345 КАС України, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, розгляд цієї справи можливо провести в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.
В порядку, встановленому ст. 340 КАС України, проведені необхідні підготовчі дії з підготовки справи до касаційного розгляду, у тому числі вирішено питання про можливість її розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд вважає за необхідне призначити справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Керуючись статтями 241, 248, 340, 345 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про участь у судовому засіданні.
Закінчити підготовку даної справи до касаційного розгляду.
Вказану справу призначити до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 05 березня 2020 року, який відбудеться у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус 5. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко